1li5 



rozpostawených, a tudy od dílu listovvitého nerozděluje se; též 

 může se rozeznati líc a rub; tehdy ale již jest swinut , takže 

 jeho kraje se dotýkají, a vv dutině tak udělané jest sklípkatina, 

 již k niezilistí přirownáwánje. 



Po dél čepelky prašníkovvé běží řada sklípkatiny drobné 

 a těsné od dola až na konec sahající, w níž poznati můžeme 

 budaucí prostřední žílu, kteráž ale ještě bezcewá rozděluje me- 

 zilistí na dwě polowiěky, na prawau a lewau, složené ze sklíp- 

 kůvv wětších a řidších. Tyto dwě polowičky, předstawující du- 

 tiny, nazýwají se pytlíčky prasníkowé (^theca) , a sklípkatina 

 hustá, je spojující nebo raději rozdělující, spojidlo ([connectivum}. 



Každý pytlíček prašníkowý u wnitř (^alespoň welmi často) 

 rozdělen jest přelirádkau se spojidlem se křižující na dwě 

 pan-ulra ; protož každý prašník u wnitř čtj^ry pauzdra obsa- 

 huje, w nichž pel se nachází. 



Na každém tedy prašníku rozeznáwají se 1} dwa pytlíčky^ 

 jeden wpravvo, druhý w lewo na spojidle umístěn; 2} w kaž- 

 dém pytlíčku , půwodně dwě pauzdra , od spojldla ke stříčné 

 straně směřující; 3) spojidlo mezi pyílíčkoma; 4) přehrádky 

 mezi pauzdroma každého pytlíčku; o) stěny čepelkowé, jedna 

 wnitřní a druhá wněšná ; konečně 6} sklípkatina we pauzdrách. 

 Wýk. 834, a, dobře ty díly před oči klade. 



růwodně čepelka, z níž prašník se dělá, jest ílauštky ne- 

 patrné ; když ale w jejím mezilistí t. we sklípkatině pauzdrowé 

 sklípky druhotní se dělají, nabýwá wálcowitosti, čímž i na 

 wněšné stěně powstáwají brázdy , ježto podlé spojidla jakož i 

 podlé přehrádky běží. Protož rozeznáwají se brázdy spojidlowé 

 a krajní, podlé spojidla nebo přehrádek směřující. Brázdy krajní 

 jsau též místa, podlé nichž nejmnožší prašníky pak pukají, a 

 protož také slowau síty. 



Ustrojnost prašníkůw prwé wyložená během dalšího 

 rozwinowání se zjinačuje; ano jsau příklady, že i na začátku 

 není takowá. Přehrádky totiž, jimiž pytlíčky na dvvé se 

 rozdělují, mnohem dříwe, nežli sklípky pelowé se udělají, do- 

 cela zmizí, a zbýwá po nich pak na spojidle obak hřbiíek. Ta- 

 kovvým spůsobem prašník jest toliko dicanpauzdrý, wýk. 826, 

 8(i2*. Někdy toliko dílem se zlráwí, načež prašník jest ne- 

 dokonale čfyrpanzdrý. W některých rostlinách ale netoliko 

 přehrádky se ztratí, nýbrž i spojidlo samo, načež pak oba p}- 

 tlíčky mají společnau dutinu a prašniky jsau jednopanzdré, 

 wýk. 819, 829. 



Přehrádky wůbec kolmo směřujíce rozdělují pytlíčky na 

 pauzdra podlé sebe stojící a slowau přistojné; jsau ale pří- 

 klady, ačkoli welmi řídké , že přehrádky směřují rovvnowážiiě, 

 kdež pak pauzdra nad sebau leželi musejí. Takowé prašniky slo- 



8- 



