tl8 



cula), wýk. 783, bb, y) klapky (fornices'), prodlauženiny spojidla prašniko- 

 wého, wýk. 783*, B, cc. 



Wénec dwauřadý: ix) wniÁný , mnohouslý, wýk. 798, aa; h}wnilrni, 

 ncsaucí prašníky a wypauštějící pět příwěskůw smáčknuté lupenowitých 

 dwaulalokýcli, wýk. 798, ccc. 



Wénec třiřadý sestáwá a) « wnéisného , šálkowitého srostlolupen- 

 nélio, wýk. 797, též wýk. 787; b) prostředního , o pěti lalocích na konci, 

 dwaiizubých proti plátkům položených, wýk. 790, aa, též wýk. 796, 797; 

 c) íse wnitřniho , wypauštéjíciho pi^íwěskůw 5, rozdělených na dwa rohy 

 hlawičkau ukončené, wýk. 790, bc, 790, bc, bc, též wýk. 787, 797(i 



Na wšech těch spůsobech wěnce vozeznati dlužno trubku 

 (cylindrus), ježto swau zpodinau wyniká z koruny, wýk. 766. 

 ÍNejznamenifější jest ta, která ue|)os(ředečně obkličuje pestík a 

 jako k jeho ochraně slauží. Protož slowe také obpestiči 

 CříyiiostegiunO, wýk: 781^^ 774, 783, 783* 796, 797. 



Spojidlo prašníkowé (^str. 115} poskytuje mnoho rozdílůw: 

 1) nepřetržené, neodsazené, wýk. 811; 2) klauhem připewnéné, 

 wýk. 820, 812; ii) nifotcité, prauikowité, wýk. 805, a, 793,- iŤ) podlauhlé ; 

 5) wajecné', C) wejčité ; 7) fsaokrauhlé ; 8) sekerowité, wýk. 812; 9) 

 wjtaiené (nad pcstíkem čnějící), wýk. 811; 10) dělné, (naduwedené pří- 

 klady); 11) příčné, wýk. 813; 12) lercowité , wýk. 816; 13) šHíowité, 

 wýk. 814, ab,- 14) Iroju^lé, wýk. 780, abc; 15) iádné, nepatrné, wýk. 784. 



c) PEL ČILI PYL. 



Welmi casiič w mezilistí čepelky tyčinkowé jest díl sklípkůw, 

 jež rozeznáwají se wellkau měkkostí blány swé a welmi skrowně 

 jsau spojeny. Tyto sklípky dělají od ostatních tedy rozdílnau sklíp- 

 katinu, kteráž spojidlem a přehrádkama na čt}'^ry částky jest 

 rozdělena a již prašníltowau zoweme. W každém tom sklípku 

 později dělá se welmi časně nepostředečně z jeho obsahu sliz- 

 natozrnatého jiný sklípek, jenž sluje pelomatečním (matrix pol- 

 linis) , při jehož nenáhlém powstáwání blána prašníkowého 

 sklípku w sliz tuhau se rozpaustí. 



W každém pelomatečním sklípku tři nebo čtyry sklípky 

 se dělají, čímž blána jejich se stráwí. Tyto nowé sklípky, nikdá 

 se nespojíee we tkaninu, zůstáwají docela prosté, nejwýš ma- 

 ličko spojené, w dutinách prašníkowých , jelikož sklípkatina 

 w nich docela se stráwí. Tyto sklípky slowau torbičky čili 

 sklípky pelowé, a wšecky dohromady pel, pyl. 



Torbičkjr pelowé jsau w době, w níž ze prašníku rozpuk- 

 lého se wytrušují, rozdílné ode wšech sklípkůw těla rostlin- 

 ného. Rozdíl není tak založen na twaru, jako raději na sra- 

 ženině druhotní, kteráž, an sklípky prostě leží, na po wrch jejich se 

 nasazuje, čímž nabýwají wzezrení zrnowatého a často weliké 

 twrdosti. Rozdíl twaru snad pochodí od složení torbiček we 

 sklípcích pelomatečních , a není tak znamenitý, ani u rostlin 

 ostatně podobných stálý. 



