nežli prodlauženlna zárodečnice wzhůru čumící a bllznu ne- 

 naučí; není ale díl «tálý. 



Osa rodicí jest a^ jednoduchá, nebo b) wétwifá; prwní 

 má někdy toliko jediný zárodek; druhá ale rozsýpajíc se 

 na osy druho- a třetířadé čili na wětwe a wětwičky, musí 

 míti Avíce nebo mnoho zárodkůw, jež toliko na wětwičkach 

 mohau býti. Jelikož čnělka jest prodlauženlna zárodečnice, a 

 blizua její konec, též jsau obě jako ona jednoduché nebo mno- 

 žíte. Osa wětwatá může srůsti a tak jednoduchau předsta- 

 wlti ; někdy zárodečnice wětwitá , čnělka ale jednoduchá, 

 srostnutím wětwí osowých w té krajině pochodící. W posled- 

 ním případku blizna množitá opět prozrazuje wětwitost osy rodicí. 



Zárodky jsau prwopočátky semen, w něž se proměňují 

 působením pelu. Umístěny jsau na zárodečnici, a to wždycky 

 na konci jejím, bud ona jednoduchá nebo wětwitá. 



Plodolisty jsau díly rodidel nestálé. Jsauť to ústroje 

 rozšířením, barwau a ústrojností listům podobné, a wynikají buď 

 nepostředečně nad tyčinkami a pod osau rodicí, buď ze samé 

 osy rodicí. Jest ale plodolist buď jednoduchý buď množitý ; 

 množité wždycky jsau prawidelně rozpostaweny okolo osy na 

 spůsob přeslenu jednoho nebo množšího. Stáwá se ale, že po- 

 metáním zbýwá jediný, w čemž ale následují wětwe osy ro- 

 dicí, jakožto hlawnější ústroj. Plodolisty tedy osu rodicí ob- 

 kličují , a jsau ony dílj% jež pak dělají obplodí, kteréž i se 

 semeny skládá plod rostlinný čili ksenec. 



Plodolisty jsau nejdokonalejší, když jich wíce a když 

 každý dělá obzwláštní dutinu s jednau wětwí zárodečnice, jak 

 to wýk. 863, a b.c, 868, a, 883, a b c, 869, a b, 865, 

 866, 885 a b, předstawuje. Na nižším stupni stojí, když každý 

 dělá dutinu sice, když ale wšecky dohromady jsau srostlé, wýk. 

 881, a b, 878 a b, 888 a b. .Ještě nižší stupeň zaujímají, když 

 obkličují jedinau dutinu. Nejnižší stupeň z ohledu jich jest 

 ten, když dokonce chybují; tehdy plodolisty jsau nahrazeny 

 lůžkem kotaučowitým. Podlé toho rozeznáwá se pestík plodo- 

 lístnafý a kotaučitý. Pestík jiných zase dopola skládá se 

 z lůžka kotaučowitého a z plodolistůw, z konce lůžka wyni- 

 klých; takowý slowe polokotaučitý. 



Plodolisty jsau znamenité pro swau podobnost k lupenům 

 kalichowým a listům pňowým, ačkoli u prostřed plátkůw a ty- 

 činek, wyzuwších se sebe co možná powah listowých, umístěny 

 jsau. Zdá se, jakoby u nich moc žiwotní sobě odpočinula, aby 

 tím wětším úsilím mohla působiti na twoření semen, na níl vvšeho 

 žiwobytí rostlinného. 



Plodolisty hned piedetawují pošwu listowau, hned jejich 



