132 



zárodek (gemmula) jest onen díl waječníku, jenž přičině- 

 ním pelu proměňuje se u waječko, a to dalším zrůstem w semeno. 

 Zárodek jest tedy nejhlavvnější díl celého pestíku, jelikož ostatní 

 díly jsau toliko nápomocné. 



Množstwí zárodkůw we waječníku jest rozdílné ; wůbec buď 

 jediný, buď jich wíce. Wůbec množstwo zárodkůw podlé roz- 

 dělení zárodečnice se zprawuje, nebo spíše naopak, jelikož zá- 

 rodky jsau důležitější díl , takže podlé množstwa zárodkůw 

 množstwí wětwí zárodečnice se řídí. Stáwá se ale, že mnoho 

 zárodkůw pometá, takže toliko skrowný jich díl pak zbýwá. 



Zárodek wždycky se wyskytuje na počátku co wywýše- 

 nina bradawicowitá sklípkatiny, z níž zárodečnice sestáwá. Na 

 té wywýšenině lze dwoje wrstwy rozeznati, jichž wněšná 

 skládá se ze sklípkůw wíce méně deskovvitých, wýk. 912. Uále 

 ta wywýšenina, nabýwajíc zponenáhla twaru čepowitého , oka- 

 zuje brzo dwoje díly, jež pak rozdílným spůsobem se rozwinují 

 a též rozdílně k sobě se mají. Dolejší totiž díl její rozeznáwá 

 se wzrůstem w dél , a pak , že do něho ze zárodečnice často 

 wcházejí cewowé swazky. Ten díl často přetenký, neřídko i 

 nepatrný nazýwá se šuúra (^funiculus}. Hoření díl té wywý- 

 šeninj'^ jest skoro homolowitý a znamenitý proměnami na něm se 

 udáwajícími, jakož i tím, že do něho newcházejí ze šňůry 

 swazky cewowé; za to ale opatřen často zákrywkami blánowi- 

 tými, ze zpodiny wyniklými. Ten díl wždycky se nachází, a tudy 

 jest nejdůležitější. Jmenuje se jadérko xárodkowé (nuclus}. 

 Místo , kde šňůra přechází do jadérka , obyčejně wyznačeno 

 napuchnutím sklípkatiny a i tím , že tu ukončují se cewowé 

 swazky, jestli jaké šňůra má. To místo, předstawující konec 

 šňůry a zpodinu jadérka, slowe tytlíček (^chalaza). 



Powrchní wrstwa zárodku, ze sklípkůw deskowitých slo- 

 žená , jest u mnohých rostlin jediná %ákrywka Qntegumentum 

 nuclei} zárodku na jeho šňůře a jadérku, a toto slowe proto 

 nahé a zákrywka bezřasá. Nejmnožších rostlin ale tato zá- 

 krywka dělá jednoduchau nebo dwojnásobnau řasu, kteréž ja- 

 dérko na spůsob pošwůw wíce nebo méně powlékají, wýk. 913, 

 914. Tyto zákrywky wždycky wynikají od tytlíčku, a pro- 

 dlužujíce se zponenáhla pak zastírají celé jadérko , při čemž 

 w takto udělan3'ch nasazuje se wětší nebo menší množstwo 

 sklípkatiny dotýkawé. Podlé toho rozeznáwá se zákrywka 

 jednořasá čili jednoduchá , wýk. 913, a dwojřasá čili dwoj- 

 násobná, wýk. 914, a tu jest jedna wněšná a druhá wnifřnú 

 Jadérka s jednoduchau zákrywkau nalézají se toliko u rostlin 



