106 



kračaje, buď počíná od wuěšné stěny očkovvé, a nebo od obau, 

 a/i pak někdy se potkají. Někdy sklípky od stěny jadérkowé 

 počínající nepostačují wyplníti celau dutinu jadérkowau; /.ůstávvá 

 tedy prázdnina, danpě ; to obzwláště stáwá se, když kel jest i 

 maličký. Takowé daupě, někdy prostranné, nalézáme w seme-í 

 nech palmowých. a býwá naplněno před uzráním dost welikými 

 množstwím kapaniny mlékovvilé, jež pak wyschne a nebo sej 

 srazí. Podobné daupě ale powstane, když kel newyplní dutím 

 pro něj w bílku ustanowenau. 



Rozeznáwá se tedy bílek: 1) ceUstwý, nemající daupě ^ wýk. 1121 : 

 2) daiipnatý, wýk. 1131, &, to daupě jest: a) kiowé , wýk. 1131, b, b] 

 jalowé, wýk. 1161, a. 



Bílek a jmenowitě záklowina býwá na powrchu hladká, 

 když sklípky wšude stejně se mohau nasazowati. iNěkdy ale 

 to nasazowání překážku trpí , takže pak powrli bílku dospělého 

 má rozdílné prohlubiny, brázdy, skuliny, mělčeji, hlauběji wni- 

 kající, a do sebe prodlauženiny kožkovvé nebo slupkowé přijímající. 



Podlé toho rozeznaná se bilck : 1) celý'^ 2) ro^dělevý: a) ro-z-pol- 

 těný, wýk. 1122, li, b) clyrdilný , c) na dicé klaní/; 3} ilabowilý, wyk. 

 Il2'l,972, c, 984, d, 9í)7, J003; i) lalokuhj, n. p. dwojlaloký, šestilaloký ; 

 5) brái&dowaný j 6) itěrbatý\ T) roz-iwachtaný, wýk. 1089, b. 



Bílek nemá vvždycky to samé místo, ačkoli w semenech 

 téhož rodu Avždycky co do toho naprosto stejně se zachowáwá. 

 Podlé toho jest bílek : 



1) obwodní, wyk. 1093*, 1107, f, Hll, f; 2) střední: íí) tsawřený, 

 klem zaobalcný, wýk. 1126, aca, h) obklíčený, wýk. 1128, a; '.i^ přilehlý, 

 jednostranný, wýk. 1127, nb, 1147, ab; 4} dolení, wýk. 1107, cf, B; 5) 

 hořeni, wýk. 1131,.b. 



Tyto rozdíly zakládají se na umístění kle w jádru a pak 

 na nasazowání bílku buď na wšech stranách stejném, nebo na 

 jedné straně w^ětším nežli na ostatních. 



Od jádra, buď sestáwá toliko ze kle nebo z něho a z bílku, 

 wůbec pochodí twar semena, který rozdílnými příwěsky wně 

 a protažky do wnitř jdaucíml, jádrem ncwypluěnými, wětšt 

 menší proměnu trpí. Twar tedy jádra zase srowuáwá se s těmi 

 wýmínkami s twarem semenowým. Též i krajiny na jádru jsau 

 jako na semeně. Jádro buď we slupce jest nahé, buď na po- 

 hled má obzwláštní obálku, která ale není nic jiného, nežli kož- 

 ka od ostatních wrstew slupkowých oddělená. 



Nejhlawnější díl jádra jest kel čili klička (^embryo^, prwo- 

 počátek budaucí rostliny, wywinuwší se z očka zárodkowého, a 

 w náležitých okolnostech w rostlinu docela podobnau matičně wy- 

 rostající. Obj^čejně w.šaké semeno má toliko jediný kel, jsau 

 ale příklady semen o wíce klů, když totiž w jednom zárodku 

 wíce oček se udělá, a takowé podobají se dwojčatům, trojčatům 

 žiwočisným. Jádra lišená bílku sestáwají toliko z kle. ÍNěkdy 



