169 



dělohy, wšaniorostaucich ale buď ze dvvau , buď, ačkoli weliui 

 poíúiku, z wice. Prwní ledy mají bel jednoděloiný n. p. wýk. 

 1176, A, 1150, e a d., druhé ale kel iciceděloiný čili dwmi- 

 délo&ný, \výk, 1187, b, 1128, b, 1155 a d. ; mnohoděloiný 

 jako a) trojděloiný, \i) čtyrdčloiný, wýk, 1152, c) ptlidě- 

 lož-ný, (V) seslidělozný, e) sedmidéložný, f) osmldéložný, g") 

 de,s'/fidelo'žnýj h') dwanúcfldé ložný, wýk. 1153. Podlé toho 

 jsau i rostliny jedtiodčloiné čili jednodé ložnice a dicojdéložné 

 čili dwojdé ložnice, ježto dělohy nmožité mají se za dwě na 

 wíce dílůw rozdělené. 



Kle rostlin koncorostaucích nemají nižádných děloh, a pro- 

 tož jsau bez.déložné, které jméno mají i rostliny; slowau také 

 bezdéložnice, a wšecky jsau tajnosnubné. 



Mezi rostlinami jewnosnubnými jsau přerídké příklady 

 kliček bezděložných, n p. kokotice, Avýk, 1125, ab, hrnečník 

 wýk, 1139, ab.' 



Tělo délohowé kolrostaucích má toliko dělohu jedinau, 

 čili ojedinělau, rozdílně welikau, tlustau, rozličnau, která ku 

 pírku konečnému po straně jest přitlačena, wýk. 1141, AB, 



1149, ABC, nebo dolejškem pošwowitým je objímá a wíce méně 

 obkličuje, wýk. 1142, 1176, načež kraje její jsau wzdálenější 

 anebo bližší, anobrž se přesahují anebo srostají; wždycky ale 

 na tom místě zůstáwá štěrbina rozděwená anebo brázda za- 

 wřená. 



Děloha ojedinělá ale jest : 



1) konečná y když přijímá pírko vv brázdu pobočnau , iidělanau roz- 

 šířením ppodiiiy swé w pošwu^ wýk. 1176, A, 1150, e: 2} pobočná, když 

 ku pírku jest toliko přitlačena, a je přijímá w prohlubinku mělkau, wýk. 

 1140, abcd;'^ 1141, Aa, Ba, Ca, Da; 3) rowná : i) z-křiícená : H) tncijaicá ; 



1150, ce; 6) x-krácená. wýk. 1134; 7} prodfaiiéená , wýk. 1150, ee ; 8) 

 patrná, wýk. 1140, abcd/; 9) nepatrná; 10) homolowitá ; 11) kejotcitá, 

 wýk. 117G. A; 12) wálcoicitá; 13) šidloicitá , wýk. 1150, ec: 14) wej- 

 coícitd ; 15) elfipsowitá. wýk. 1140, abcd/; 16) terčowitá , ititoicitá; 17) 

 w z-adu tcij puklá; \%) napved prohlubend; Í9) olewřená, ilabotcitá (jpH klí- 

 čeni); 20) pošicoicilá, aatcřená (za klíčeni), wýk. 1154, B. 



Tělo dělohowé wšamorostaucích sestáwá ze dwau stříč- 

 ných anebo wíce děloh wždycky w jediný přeslen rozpostawe- 

 ných, Xa každé děloze rozeznáwáme dwě plochy, wnitřní čili 

 líc a wněšnau čili rub, dw^a kraje, konec a zpodinu Dělohy 

 w semeně buď se dotýkají swým lícem , buď krajem , též jsau 

 rozdílně násobeny a připomínají na listy; dále twar mají roz- 

 manitý wíce neb méně listowéinu podobný, 



Wůbec rozeznáwáme dělohy 1) listowité a 2) duznalé. 



Dělohy lisltíirilé, wýk. 1093* C, 1155, 1157, 1159^ 

 míwají wíce neb méně bílku, a podobají se rozšířeností a tenkostř 

 anobrž ústrojností listům. W semeně dotýkají se krajem , buď 

 (jak to obyčejněji) lícem a býwají rozmanitě zkřiweny. 



