247 



HLAWA DRUHA. 



ČraLIWOST SLOŽENÝCH AUSTROJŮW. 



Tuto hlavvu rozdělíme na několikero článkůw. W prwníni 

 jednati budeme o píijímání potraw , w druhém o pohybowání 

 mízy, vv třetím o zpodobňowání mízy, vve ctvvrtém o wylučo- 

 vvání, w pátém o zplozowání tepla a swětla, w šestém o hýbání 

 se, a w sedmém o wywíjení se nowých jednotníkůw. 



ČLÁNEK PRWNI. 



PŘIJÍMÁNI POTRAW, 



Rostliny wáznauce kořáním w zemi a tudy jsauce zba- 

 weny mohutnosti samowolného se wyměštowání nacházejí potrawu 

 wšude, a ony ji zponenáhla 'pohlcují dotud, pokud jí stáwá. 

 Prameny potraw jejích jsau jednak země , w níž kořáním jsau 

 upewněny, jednak wzduch, do něhož vvypínají swau nať. Na- 

 hoře (^str. 343) jsme wyložili, jaké hmoty rostlinám za potrawu 

 slauží, a řekli jsme, že jsau kyselina uhlicnatá, ěpawek a woda, 

 kterých ale co takowých nemohau potřebowati, protož powinny 

 jsau je rozložiti, jelikož jenom uhlík, kyslík, wodík a dusík 

 k jejich obžiwowání a ostatním postupům slaužiti mohau. Rost- 

 liny ale přijímají ještě rozdílné prwky nerostní jako soli, kyslič- 

 níky kowowé a kyseliny, z nichž některých ke stawění sw ého těla 

 užíwají, jiné do slaučenstwí swých šťaw obracují, jiné konečně, 

 jak se zdá, náhodau toliko dostáwají. 



Nejhlawnější pramen kyseliny uhliěnaté jest ale wzduch, 

 který jí w 1000 tížích toliko 1 tíži obsahuje , a wšak zrovvna 

 dost, aby rostliny živviti se mohly. Samo sebau se rozumí, že 

 nať ji z toho pramene čerpá, co zatím kořeny ze země ji při- 

 jímají. Druhý pramen její jest kyselina prsťowá w půdě, která 

 dotýkajíc se wzduchu, w kyselinu uhličnatau se mění. Třetí 

 pramen její jest woda zemní, jelikož wždycky kyseliny té wětsí 

 neb menší množstwo obsahuje. Konečně přijímají , že rostliny 

 nabýwají jí rozkládáním se kamene wápenného, opoky, slinu a 

 jiných kyselinu tu we swém slaučenstwí majících. 



Kyslík dostáwají rostliny jednak s kyselinau uhličnatau a 

 vvodau , jednak nacházejí ho hojnost welikau we wzduchu. 

 Wodík dochází je wodau a čpawkem. Cpawku ale nabýwají ze 

 wzduchu, obzwláště wodau dešťowau, ačkoliw i ze hnoje zwí- 

 řeciho. U pohicowání tedy jest buď kořání buď nať aučinliwa, 

 jelikož látky řečené buď w zemi buď vve wzduchu se nalézají. 



