249 



Bylyli ale kořeny ponořeny do rozpustkůw jedowatých, widřme, 

 že na začátku toliko wodu pohlcují; když ale sklípky mrcás- 

 kowc jsau porušeny, sežrány, wnikají do nich rozpustky me- 

 chaničně. 



Znamenito, že rozpustky prwkůw rostlinných, jako cukru, 

 klowatiny a j. se nepohlcují kořáním, nébrž z nich woda toliko 

 do rostlin přechází, čímž rozpustky stáwají se sehnanější. 



Troč rostliny toliko \v jisté půdě se daří, záleží owšem na 

 tom , že některá žádá wíce kysličníka wápničitého , jiná vvíce 

 drasličitého , jiná wíce sodičitého , jiná wíce soli kuchyňské, a 

 jiná zase wíce ledka. To nedá se mechaničnym spůsobem wy- 

 svvětliti, nébrž záleží na základech žiwotních. Ty wyjewy jsau 

 snad příčinau, že rostliny jisté nejlépe se daří na blízku jiných, 

 že jiné se daří dobře, přišedše do půdy po jiných. INaopak 

 jsau rostliny, ježto wedlé sebe se nedaří. Nemůžeme to přičítati 

 přídružiwosti nebo oškliwosti , uepřátelsťvví toliko z wyššího 

 žiwota žiwočišného wyplýwajícímu, nébrž tomu že wýzewy t. j. 

 hmoty, ježto kořání ze sebe wydávvá, w prwním případku rost- 

 linám sausedním příspíwají, w druhém ale škodí. 



Sklípky potravvy pohlcujíce také w opačném směru působí, 

 totiž vvypocnjí šťáwy čili wyzewují. Hmoty takowým během 

 z koncůw mrcáskovvých w^ylaučené jsau jednak wodnaté, jednak 

 slizké a s rozdílnými , dosawád newyzpytowanými prwky 

 smíchané. 



CLANEK DRUHY. 



pohybowánÍ se mízy. 



W celku widíme, že wšeliké rostliny přijímají jednostejné 

 potrawy, čehož důkazem jsau rostliny rozmanité wedlé sebe na 

 též půdě rostaucí, tak jako tentýž hnůj, jenž na nejmnožsí rost- 

 liny stejně působí. Každý rostlinný rod z té surowé potrawy 

 robí sobě swé obzwláštní kapaniny, protož ústrojnost rozdílných 

 rodůw, a tím wíce pokolení, jest jiná a rozdílná. Proto snad 

 zpytatelowé nemají prawdu twrdíce, že míza wšech rostlin jest 

 stejná a uwodí toho za důkaz rostliny přížiwné, jež mízau rost- 

 lin rozdílných se upokojují, jakoby nebylo jiných kořenatých 

 rostlin, ježto w jakékoli půdě bujejí. 



Rostliny sklípkaté, jako lišejníky a řasowité, nemajíce pra- 

 wého kořena, wniká potrawa do sklípkůw a přechází z jednoho 

 do druhého, a pronikajíc tak změňuje se zponenáhla, míchá se se 

 šťawau skiípkowau, až pak dokonale zpodobněna jest. Jelikož 

 celý powrch potravvu pohlcuje, slauží wnitřní sklípkatina k dal- 

 šímu zpodobíiowáuí. Kdežto ale stélka sestáwá ze dwojí wrstwy, 



