254 



W čas bujného zrůstu, u jiných rostlin i jindá, ncmo- 

 hau kořeny dost uhlíka pnwoditi, protož listy au řad dílem na 

 sebe přijímají. Pohlcujíť tedy we swětle slunečném kj^selinu 

 uhličnatau ze wzduchu. Kyselinu uhličnatau rozložiwše a uhlík 

 sobě přiwlastnivvše , wypauštějí kyslíka podlé objemu tolik, co 

 pohltily jsau kyseliny. 



Nať ale pohlcuje také wláhu t. páry nebo dýmy wodní we 

 wzduchu se wznášející. Woda tau cestau pohlcená má týž uži- 

 tek jako kořáním wniklá. Domníwají se lučebníci, že rostliny 

 ji rozkládají, aby wodík její wynaložiti mohly ku složení swých 

 prwkůw; kyslík tak wylaučený jednak přijímají do sebe, jednak 

 ale wypuzují. 



Ani není proč pochybowati, že rostliny listím pohlcují du- 

 sík anebo čpawek anebo některau jeho slaučeninu těkawau, kteréž 

 ale |»řijímají obyčejně kořáním. Rostliny dusíka potřebují ke 

 složení rozdílných prwkůw, tak jako wodík ze čpawku wylau- 

 čený wynakládají. Ano i wzduch pauhý střebají, kterýž we 

 wzdušnicích buď zůstáwá neproměněný, buď prwky jeho řečeným 

 spůsobem do slaučenstwí wcházejí. 



Wyzewowání jest následek pohlcowání plynůw, par a po- 

 traw, anobrž i zpodobíiowání potraw w mízu i šťáwu oblanowau 

 a připrawowání obzwláštních sťaw čili sokůw. Hmoty wyze- 

 wowáním z rostlin odcházející musejí newyhnutedlně býti skupen- 

 stwí plynného nebo parowitého, nejwý\š kapalného, které hmoty 

 ale owšem w sobě mohau míti jiné téhož skupenstwí nebo rozpu- 

 štěné pewné. 



Wyzewowání má místo na celém powrchu pokožkau při- 

 krytého a to netoliko na audech zelených t. listech a audech 

 jim podobných, nébrž i na kwětowých, n. p. plátcích, ačkoli 

 posledních auřad néwztahuje se na obžiwowání. 



Síla wyzewowání jest w prawém poměru se silau pohl- 

 cowání; kdežto pohlcowání kořáním jest křepčejší, newyhnutedlně 

 i wyzewowání se množí. Čím wětší wyzewowání, tím wětší 

 musí býti i pohlcowání. Síla wyzewowání ale záleží wůbec na 

 wtažitosti swětla a tepla, na suchotě a wlhkosti wzduchu, na 

 denních a ročních dobách. Zakládá se též na množstwí listůw 

 a wůbec na rozšířenosti pokožky k tomu ustanowené. Tak 

 rostliny za dnůw teplých a suchých wíce wydymují , nežli za 

 chladných , wlhkých a zakalených. Tak wíce wyzewují ráno 

 a w poledne nežli na wečer, w noci přemálo wydymují nebo 

 nic. Tak w jaře a wletě , kdežto zrůst nejčilejší, nejwíce wydá- 

 wají wýzewůw, w jeseni málo a w zimě ještě méně nebo nic. 

 Rostlina mnoholistá wyzewuje wíce nežli chudolistá, širokolistá 

 wíce nežli auzkolistá. Wětew listnatá pozbýwá w témž čase 

 15krát anebo 30krát wíce nežli jiná též rostlinj^ listůw zba- 



