255 



wená. A wsak množstwí wyzevvůw iněnl se podstatau listůw, 

 ústrojností powrchu jejich, obzwláště ale osobliwau činliwostí 

 některých rostlin. Rostliny listí kožovvitého na zimu nepadajícího, 

 jako jsau bíečtan, strom pomarančowý, citronowý a bobkowý, 

 cesmína, stromy šetinaté čili jehličnaté, dále rostliny tučné, jako 

 jsau netřesk, rozchodník, tlustice, nopály a j., vvydymují piemálo, 

 kdež rostliny každým jarem list swůj obnowující silně wyzewují; 

 a na tom se zakládá wlastnost tučných rostlin, že na nejwypráh- 

 lejších místech rostau, a že za povvětří nejsuššího, anobrž ko- 

 řena zbawené ještě po dlauhý čas čerstwy zůstávvajíce kwětau, 

 ba i plody nesau. 



Ze zkaušek od Sennebiera wywedených následuje, že rost- 

 liny wždycky méně wydymují nežli jsau pohltily, což nemůže 

 býti jinak, jelikož wyzewowáuím odcházejí hmoty nezpotřebo- 

 wané a zbytečné. Též dokázáno, že kromě plynůvv, t. kyslíka, 

 dusíka, odchází woda, kteráž z rostlin silnovvonných má trošek 

 prwku ^vonného, též píeskrowné množstwí jiných rostlinných 

 prvvkůw, n. p. pryskyřice, klowatiny, a ještě méně prwkůw ne- 

 rostních, n. p. sírana wápničitého a j. Tak nalezl Sennebier 

 w 40 unciích takowého wýzewu 3 g-rany pewné hmoty , jinau 

 zkauškau w 25 unciích SYg, po druhé 874 granu, takže osta- 

 tek rostliny sobě přivvlastnily. 



Obyčejně wyzewowání jest nevviditedlné, neb woda w páře 

 odchází- Jsau ale případky, že pára přišedši na powrch rost- 

 liny se sražuje w kapky. Tak widíme, že z rána na koncích 

 listůw tráwowých, obzwláště mladistwých nedáwno wyklíčelých, 

 wisí kapky wodní; totéž se pozoruje na koncích listůw banánu 

 obecného (^Musa paradisiaca} a chochorbitce ethiopského , na 

 koncích MŠech pěti žil listůw řeřišnice obecné (^Tropaeolum 

 majus^ Z rozeh sapanu deštiwého (^Caesalpiqia pluviosa} podlé 

 swědcctwí l.eandrowa padá tolik kapek wody , jakoby pršelo. 

 Taktéž se mají topoly a wrby, s jejichžto listí za powětří teplého 

 a tichého padají krůpěje, jakoby rumejchalo čili mžilo. IVapíky 

 špíriic a láčkowek (Sarracenia, !\epenthes) jsau we spůsob láčky 

 čili wřecka rozšířeny, w nichž woda hned čistá a bezchutná, 

 hned ponakyslá se shromážduje, a každau noc se obnowuje, 

 wymizewši denním horkem. AVoda w těch láčkách sahá u prw- 

 ních az po chlupy mnohé koncen)i dolů směřující, u druhých 

 až po žlázy děrau prowrtané. U zázworu zerumbetu (^Zin;£:iber 

 Zerumbet ) zbírá se mnoho wody w aužlabíčku listenůw tlustých, 

 prohlubených, střehowitě se kryjících, a přes noc opět se obnowí, 

 bywši na wečer wylita. Kalich írojlupenný , trubko witý, ma- 

 ranty hrbaté (Maranta gibba) naplněn býwá do póla wodau 

 čistau, bezchutnau. 



Protože wydymowáním woda wětší částkau odchází, mu- 



