281 



a kwét. llnlton wyprawuje, ze cibule z ruky jedné mumie e^ypt- 

 nké, duzajista 2000 let pohrbené, we vvzduchu začala prýlUi a 

 do země nasazena dále rostla. 



Nékloré rostliny nasazují pupeny, které pro dužnatost šupin, 

 přezimiště dělajících, podobají se pukům, a protož dostaly názew 

 jKtpúčikiiw. U rostlin jewnosnubnych dělají se w aužlabičku 

 na lodyhách, n. p. u kyčelnice cibulaté ([Dentaria bulbifera) , li- 

 lije cibulonosné (Lilium bulbiferunO . na listech , n. p. u kolo- 

 pojky peřené (Verea pinnata}, mezi kwěty, n. p. rozdílných čes- 

 nekůvv, rdesna žiworodného (Polygonům viviparum^, na kořeně, 

 n. p. u lomikamenu zrnatého (Saxifraga granulata^. 



Papúcíky od prawých pupenů rozeznávvají se tím, že prwo- 

 počátek rozhy w nich mnohem méně jest wywit, a že, jak ře- 

 čeno, přezimiště dužnaté. Poslední ale wlastností jsau schopny, 

 že odděllwše se od rostliny matičně, a padše na zemi, jako prawé 

 puky prytí a rostau vv nowý jednotník. Množstvví jejich bywá 

 wůbec weliké. 



A MŠak i rostliny cewnaté tajnosnubné, jako jsau kapra- 

 dowité a plawunowité, nejsau papúčíkůw zbaweny, ježto nacházejí 

 se u prvvních w aužlabíčkách , wýk. 1272, cd, bb, u druhých 

 na listech. 



Též rostliny sklípkaté mají austroje, jež w přirodozpytec- 

 kém ohledu přinuceni jsme míti za papúcíky. Tyto nazývvají se 

 ale rozwodifka. Obzwláště a wýrazně nalézají se u játrowko- 

 vvitých. Dospčwše vvyhánějí ze dwau protiwných koncůw Avy- 

 krojené laloky chřástowé, ježto z rubu vvypauštcjí kořeny, načež 

 brzo rostlině matičně se podobají. Též u mechůw alespoň u 

 některých se nalézají. Tak meřík úzkolistý (Mnium andro^^ynum} 

 a čtyrzub proswítawý (Tetraphis pellucida} mají rozwodílka, jež 

 na rostlině matičně již ženau kořeny z jednoho konce a nikoli 

 z prostředku, takže w jednom toliko směru nahoru a dolů ženau. 

 Kretečky lišejníkůw též nejsau nic jiného nežli papúcíky, o nichž 

 na str. 56, 203, dost obšírně mluvveno. 



Jiný spůsob pupenůvv jest ten, jenž náleží hlízám, které od 

 pukůw čili cibul liší se nniohými wlastnostmi. 1) Co u pukůw 

 zásoba potravv se nachází w obpučí, jest u hliz podhlizí jí opatřeno 

 a tudíž vvelmi weliké, nejvvětším dilem hlízu celau skládající, 

 za to díl obpučí podobný vvelmi skrowný. 2) Hlízy nejwětším 

 dílem jsau bohaté na škrob, který tedy jest látka žiwící ; jsau 

 ale též hlízy, n. p. u wstavvačovvitých, ježto opatřeny slizí, čímž 

 podobají se pukům. 3) Ze hliz dále netoliko wzrostají lodyhy 

 vvelmi krátké, nýbrž i vvelmi dlauhé jednoduché nebo uětvvaté, 

 na nichž i obyčejné pupeny se dělají. 4) Podhlizí již na rost- 

 lině matičně ke svvé dokonalosti dospívvá a polom tepruvva nasa- 

 zuje pupeny čili oka, což u pukůw zrowna naopak se naskytuje. 



