282 



I 



6) Rostliny ze hliz wyiostlé dotud z nich potrawu čerpají, pokud 

 iiejsau s lo samy ji pohlcowati a připrawowati , načež hlíza co 

 zbytečný díl, jsauc i wylrávvena, se odwrhuje, kdežto puky swé 

 podpučí po celý čas zrůstu co newyhnutedlný díl zachowáuají. 



Jsau hlízy, které nepowstáwají nepostředečně ze hliz, ný- 

 brž na kořenech wětvvatých a to na konci obzwláštních wětwí. 

 K těm náležejí zemčata, wýk. 636. 



Nejmnožší hlízy oddělují se od rostliny matičně, dříwe 

 nežli nasadí pupeny. Tak se mají zemčata, protož nejhlawněji 

 při chowání jich má peče k tomu směřowati, aby nehnali w pu- 

 penj^, protože jimi wždycky pozbýwají dílu užitečných částek, 

 které ještě wíce se umenšují, jestli pupeny wyhánějí w lodyhy. 

 Protož i zemčata špatněji, majíce sé tak již w zemi , jak to za 

 povvětří deštiwého a teplého se stáwá, když se mají ze země do- 

 býwati. U jiných rostlin, n. p. u přesliček, náleží to k stálým 

 okazům, že hlízy již na rostlině matičně ženau. 



Konečně hlízy nasazují buď jediný pupen buď množitý. 

 Poslední celé do země založené nicméně toliko jedinau lodyhu 

 wyhánějí, protože ostatní zaprtají, A wšak známo, že každé oko 

 čili pupen zemčatowý může se nutiti ke hnání, kdj^ž se s kusem 

 hlízy uřízne a pro sebe zasadí. Kus ien hlízy musí ale wždycky 

 býti dostatečný, aby mladá rostlina náležité množstwí potrawy 

 z něho čerpati mohla. 



Z pupeuůw wyrostají dílowé nadzemní t. rozhy stromůw 

 i křů a lodyhy bylin a zelin. Kořeny ale mají podobné austroje, 

 z nichž owšem nemohau rozhy listnaté počátek bráti, nébrž mr- 

 cáskj^, kterými jak známo rostliny pohlcují potrawy ze země. Tyto 

 austroje jmenují se élply čili čočulky (Lenticellae) a powstáwají 

 na wětwí ch wrbowých z těla dřewowého we spůsobě hmoty 

 huspěninowaté, ježto později korau se provvaluje, z níž později 

 wyrostají mrcáskj-, do kterýchž netoliko dřeň, nébrž i plasty 

 swazkůw cewowých přecházejí z hlavvního kořena nebo jeho 

 wětwí. Oddenky podzemní čili podklučí nemajíce kořena hlaw- 

 ního, od dola v^yhynují, tak jak na hoře přibýwají, a protož mu- 

 sejí mrcásky na wyhynulém dílu oddenkowém zase nahrazeny býti 

 na přibylém. To obzwláště dobře widíme na podpučí, jehož 

 mrcásky mladé coročně nad staršími vvyniklé od těchto rozc- 

 znáwají se barwau jasnější a wětší šťáwnatostí. Kořeny mno- 

 holeté bylin, křůw a stromiiw od toho prawidla nedělají wý- 

 jimku, mrcáskůw nabýwajíce nowých. Není to sice zewrub do- 

 kázáno, že mrcáskůw auřad toliko na jedno léto jest wyměřen, 

 I'rotože mrcásky časem proměňují se u smítky a wětwe, můžeme 

 za to ujmauti, že auřad jejich může dotud trwati, pokud jejich 

 částice základní jsau měkké, protože toliko w takowém stawu 

 niohau potrawy pohlcowati. 



