28i> 



či(á, a wsude ztuha přiléhá na podložené díly, wyskytuje se swau 

 barvvím ; jesdi ale pokožka kalná, oddutáli na některých místech, 

 opatíenáli mnohými průduchy, pokrytáli jinowatkau nebo hustý- 

 mi chlupy, nemůže swau barwau se okazowati. Tenkrát powrch 

 listůw má barvvu bčlawau, šedau, stříbrnau, ryzau, rezawau, 

 sivvau a d. 



A wšak jsau listy hned docela čerwené, jako n. p. lebedj' 

 zahradin', cwikly, některých laskavvců, hned na rubu čerwené, 

 jako některých kysal (Be^onia"), bramboříků obecného , hned na 

 půdě zelené mají skwrny čerwené, jako některých aronů, wsta- 

 wačů, jetelů, tolic. Tyto rozdíly záležejí na proměněné zelenině 

 listowé. Ačkoli není wyzpytowáno, odkud ta proměna pochodí, 

 můžeme předce za to míti, že ji působí nějaká kyselina. Nicméně 

 nesmíme se domníwati, že to okaz jest chorobný, nébrž že záleží 

 na obzwláštním žiwobytí. 



Wzácněji nať rostlinná jest jiných barew. N. p. skuroň 

 žaponská (Aucuba japonica} a laskawec trojbarwý (Amaranthus 

 tricolor) mají listy žlutě skwrnaté. Některé přížiwné rostliny 

 jsau bledé , a to buď ponažlutlé , jako samow ratec (Monotropa), 

 buď načervvenalé jako podbílek (^Lathraea) a kokotice (^Cuscuta), 

 buď ponahnědlé, jako záraza (Orobanche), korálice (^Corallorhiza) 

 a j. w ., které nikdá nenabudau zelenosti, třebasby byly w okol- 

 nostech, jimiž jiné rostliny zelenají. 



Tajnosnubné cewnaté mají skoro wsecky zelenost bledší 

 anebo sytější, wyjmauli se přesličkowité , jimž přináleží barwa 

 obyčejně sivvá. U mechůw přewládá zelenost rozličné sytosti, 

 ačkoli jsau též rusé, žluté ano i ponačerwenalé. Játrowkowité 

 býwají na líci zelené, na rubu čerwené, některé docela tmawě 

 z hnědá čerwené. U lišejníkůw, u hub, jakož i u twrdohub, bii- 

 chatek, plísňowitých a rezowitých ale barwa zelená náleží k říd- 

 kým wýjimkám. U řasowitých, jmenowitě u žabincowitých a 

 porostowitých jest obyčejnější, a ostatní jejich podřadí zase jiné 

 barwy si přiosobují, jako jest čerwená, uáhnědá, hnědá. 



Ke zplození se zelenosti potřebují snad wšecky rostliny 

 cewnaté působení swětla, wzduchu a jistého stupně tepla. To 

 dokazují zemčatawe sklepě w dosti dlauhau lodyhu wyhnalá, to 

 dokazují dílowé nati w^ zemi wáznaucí nebo naschwál zemí ob- 

 hrňowané ; wždycky jsau bílé a bledé. Od toho prawidla dělají 

 mechy a játrowkowité znamenitau wýjimku skwěle zelenajíce na 

 místech, k nimž sotwa paprsek slunečný wniknauti může. Ty- 

 též rostliny bují a zelenají, když jiné rostliny zimau jsau pohrau- 

 ženy w sen. 



Mnohé rostliny dokončiwše zrůst jednoroční, tratí listy. 

 Listy zelin a bylin, nejsauce s lodyhami pomocí klaubů spo- 

 jeny, nemohau padali , zůstáwají tedy i po zhynutí na nich. Při 



