287 



odtud se táhne k rubu. Kdyi wělew se ztocí, takže tisty ru- 

 bem wzhůru patří, proměna nejdiíwe na rubu se pozoruje, a 

 později na líci. Listy nabý\vají iiejči.sť>ší žlutosti a čerwenosti, 

 a k tomu ještě nejdříwe, které nejvvícc jsau wysazeny aučinkům 

 slunečným, a listy jinými zastíněné buď nedokonale se mění, 

 buď nic. 



ruda má znamenitý aučinek na barwu rostlin \v době je- 

 jich bujení. Kakost sniradlawý (^Geranium Robertianum} na ska- 

 lách a zdech rostaucí jest co krew cerwený, w dobré půdě ale 

 jasně zelený. A vvšak půda i na měnění se barew za jeseně pů- 

 sobí znamenitě. W lesech listnatých widíme místa, na nichž pod- 

 zimního času stromy ještě krásně zelenají, co na jiných již dá- 

 wno se přebarwily, a to proto , že prwní rostau na půdě bujné, 

 druhé na kamenité, skalnaté. 



Konečné každému známo, jak powětrnost na přebarwo- 

 wání listůw w jeseni působí. Onoť má svviij zponenáhlý běh, 

 jestli teplota vvzduchu málo po málu se umenšuje. Jestli ale při- 

 padnau toho času mrazowé, listy diíwe zhynau, nežli svvau ze- 

 lenost mohly proměniti. Zmrzlé ale nezjinačují barwy dle nad- 

 uwedeného spůsobu, nébrž jako částky rostlinné žiwotu zbavvené 

 a aučinkům Avně.šným zůstawené. Z toho zawírati se může, že 

 listy na swé rostlině barwy měníce nejsau mrtvvy, nébrž že 

 toliko žiwot w nich hyne. 



Rostliny wždy zelené mají listy, jež w jisté době najednau 

 nevvynikají ani nezanikají, nébrž zůsťáwají rezké na stromích přes 

 zimu, anobrž i po několik let, takže w prwním ohledu slowau 

 přezimující. Padají poiád zponenáhla, jak novvé a nowé se \vy- 

 wíjejí z pupenŮAv. Vři padání jich Avůbec ty samy rozdíly jako 

 u rostlin listoměnných widíme. Padají totiž, dokud jsau zelené 

 a svviží, nebo tenkrát, když promění swau barwu, když ze- 

 žlutnau. 



Znamenitá ještě jest podobnost barwy, již listy z pupcnůvv 

 rašíce na jewo pi^inášejí , a již dostáwají w podzimku hynauce. 

 Tak listy wrby babylonské (^Salix babylonica) a šeííka obecného 

 (^Syringa vulgaris) jsau vv obojí době žluté; listy bezu černého 

 mají na začátku a konci swého bytí fialowau. Z toho možná 

 zawírati, že postupy, jimiž barwa žlutá nebo fialowá z mládí 

 se mění w zelenau a ta we wetchosti přechází w tu neb onau, 

 jsau ty samy. Zjinačowání barew, jež listy na swět přinášejí, 

 záwisá na wněšném působení. Zito n. p. w jaře za pěkného 

 počasí wzcházeje má barwu žlufawau, zelené nejbližší; jestli 

 ale připadne méně příhodné po\\ ělří, jest čerwené. 



Jsau rostliny, jejichž listy přiblížiwše se ku kwětům anebo 

 změniwše se w jejich podpory, netoliko twar swůj mění, nébrž 

 i barwu, a to zrowna tak jako w jeseni. Takowé listy i jména 



