292 



toho máme práwo zawírati, že banvina kwétowá není nic jiného, 

 nežli zelenina listowá proměněná. Důkazem toho proměíiowání 

 zeleniny jsau listj^ před padáním w jeseni, které jak řečeno (str. 

 286), dříwe žlutnau nebo modrají a pak čerwenají. Listy pů- 

 wodně nejsau docela bílé, hojněji ale jsau skwrnaté. Nemůžeme 

 říci, že těm bílým skwrnám chybí zelenina listowá, práwo ale 

 máme twrditi , že jest proměněna , že newynikla na stupeň swé 

 dokonalosti. Mezi listy bílými a kwěty taktéž barwenými jest 

 jenom ten rozdíl, že u prwních bělání náleží k odchylkám, u dru- 

 hých ale k prawidlu. 



Taktéž se má barwa listůw jesení žlutá, modrá a čerwená, 

 kteréž pochodí klesáním žiwota letního. Bělost listůw též jest 

 následek nedostatku swětla jakož i choření. 



Barwy kwětůw tak rozmanité hlawně pochodí od ětwera 

 harwin, které jsau barwina listowá swé půwodní barwy nezba- 

 wená, potom bělina, pak žlutina, a konečně modřina kwětowé. 



Koruny welmi pořídku , jak řečeno , jsau zelené. Barwa 

 bílá ale u nich jest náramně obyčejná, a pochodí od barwiny bílé. 

 Mnozí ji docela zapírají, připisujíce bělost sklípkatině bezbarew- 

 né, která u wětším množstwí bílau se wyskytuje. Zdá se ale, 

 ie není nic jiného nežli zelenina listowá zbělelá nedostatkem prw- 

 ku alkaličného, neboť kwěty bílé žlutnau, panštili se na ně čpa- 

 wek čili amonion, nebo namočili se do něho. Málokdy ale kwěty 

 jsau čisté bělosti, majíce přimíchaný nějaký podíl ostatních barwin. 



Modřina kwětowá jest základem barew modrých, fialowých 

 a čerwených, protože aumyslně maličkém kyseliny wiolowí, wět- 

 ším množstwím ale čerwená, ačkoli není možná spůsobiti wše- 

 likých odstínůw, jež kwěty okazují. To twrzení ještě proto jest 

 důwodné , že čerwené jakož i fialowé kwěty náležitě truzeny 

 jsauce alkaliemi opět modrají, protože kyselina, čerwenost půso- 

 biwší, se nasycuje. Modřina dá se wodau ze kwětůw wylaučiti. 

 A, Marquart se domníwá, že modřina powstáwá ze zeleniny odej- 

 mutím wody. 



Žlutina kwětowá uděluje kwětům žlutost, a jest mnohem 

 stálejší neměníc se tak snadně alkaliemi a kyselinami. Některá 

 dá se wodau již wymočiti, jiná toliko lihem anebo třeští, který 

 rozdíl nepochybně se zakládá na tom, že w posledních dwau 

 případcích žlutina jest slaučena s nějakau pryskyřicí, která také 

 we kwětech bílých a modrých se nalézá a wylaučiti se dá. Též 

 i ta barwina jest půwodně zelenina nějakým prwkem alkaliowým 

 proměněná, protože kyselinau solnowodičnatau dříwe zelená, pak 

 ale modrá, a že kyselinau sirkowau sehnanau nabýwá barwy 

 tmawě indychowé. 



Položení barwin w částkách a wrslwách korunowých není 

 stejné. Tak widíme, že rub čili wněšný (zpodní) powrch plátků 



I 



