204 



obecného, které drobnohledem se wyskytují černohnědé a bar- 

 winu nepauštejí wodau, lihem ani trest í. 



Jsau kwěty peřesté, protože na barwě půdowé jiné jsau 

 rozděleny we skvrnách, šmarách, y-ilách, tečkách a d. Wšecky 

 powstáwají, když .sklípky jinau barwinau napltiěné jsau tak rozlo- 

 ženy. Ten rozdíl zakládá se na tom , že každý sklípek žije až 

 na jistý stupeň pro sebe neodwisle od ostatních, a že tudy swé 

 obzvsiáštní barwiny priprawiti sobě může. 



Modřina kwětowá jakož i ostatní z ni pochodicí jsau mnohem 

 wělším proměnám podrobeny, nežli žlutina, která málo má odstí- 

 nůw, leda rozdilnau sytost. Kwěty modré proto jsau welmi 

 co do barwy proměnitedlné přecházejíce do fialowa, cerwena a do 

 bělá, welmi |)ořidku do žlutá, tak jako žluté do )nodra. Wiolka 

 wonná diwokájest tmawě vviolowá, wiolowě ěerwená a bílá; po- 

 mněnka obecná (Myosotis scorpioides} na lukách má kwěty blan- 

 kytné, růžovvé nebo bílé, šalwěj luční jest obyčejně modrá, a 

 wšak i čerwená a bílá. Wiolka macoška (^ Viola tricolor} posky- 

 tuje řídký přiklad, že barwa žlutá mění se we wiolowau, ačkoli tau 

 plátky její býwají žilkowány. Nocenka obecná (^Mirabilis Jalappa), 

 Jiřinka, jakož i proskurník topolowka (Althaea rosea) jest jiný 

 přiklad, že barwa čerwená mění se w žlutau, ba i w bílau, nao- 

 pak žlutost sisy jarní, wywýšené, bezlodyžné w zahradách 

 čerwená. 



Jiná znamenitost barew kwětowých jest ta, že se mění roz- 

 dílnými dobami jejich přebyti. Wlastně wšecky kwěty také 

 barwy mění, jelikož u paupěti plátky jsau na počátku zelené, 

 pak bělají a konečně náležité barwy nabýwají, O té změně 

 ale tu se nemluwí, nébrž o té, ježto se udáwá za čas rozwití. 

 Takowé kwěty slowau měnobmncé , aby se rozeznaly od sfálo- 

 baricých. K prwníni opět náleží modrost se wšemi proměnavni, 

 jako jest wiolowá, čerwená a bílá w rozdílné sytosti a čistotě. 

 Sem náležejí mnohé rostliny piplowité, jmenowitě pilály, plícníky, 

 haděnce , pomněnky (Aiichusa , Pulmonaria, Echium, Myosotis), 

 jejichž kwěty rozwité pěkně čerwené, načež zponenáhla modrají, 

 wiolowí anobrž i bělají; nepochybně ty proměny záležejí na 

 obojetnění kyseliny anebo wylaučení jejím. Nescházejí i příklady, 

 že barwa modrá a z ní pochodicí proměňují se w žlutau. Tak 

 se má chejr proměnný a chwošťowý (^Cheiranthus mutabilis, sco- _m 

 parius}, jichž plátky w paupěti nerozwitém anobrž i potom na 9 

 krůtky čas jsau žluté, pak ale kalnauce mění barwu w pomaran- 

 cowau a konečně w čerwenau a wiolowau. Při tom jest to zna- 

 menité, že proměny ty i kromě swětla se stáwají, takže pochodí 

 ode wnítřních postupůw, což i tím se dokazuje, že plátky swé 

 barwy již w paupěti nabýwají. 



Jiné kwěty mají tu wlaslnost, že ncdlauho před swým 



