411 



Dwojhřebenný, pectiniformis, kamniformig ; wúbec podobný hřebenu dwojná- 



sobnéinu; n. p. dolejší pluchy prázdné, jakoby obal pod kláskami au- 



rodnými pohánky hrebenaté. 

 Dicojkokiistnj , dicoccus, w. kokausek. 

 Dicojloiný, diclinus, zíveibettig ; když téhož rodu jeden kwět má plodidla a 



druhý rodidla, jakowé wjednodomstwu a dwojdomstvvu (monoecia, díoe- 



cia) saustavvy linnéowy se nacházejí. 

 Dicojnásobný, duplex, doppelt. zíveifaclí., díly stejné nebo za stejné jmíné 



dwakrát jsau přítomni, jichž jeden obyčejné stojí před druhým; n. p. 



kalich slézu a chrastawce, wénec tolity, ebústí roketůw. 

 Dicojnatý, binus, zu zívcij stejnojmenné díly n. p. wétwe, listy proti sobe 



w stejné wýšce wyniklé a přeslínek dělající, jako u šeriku, ptačího- 



zobu, bezu. Tolik co slřičný. 

 Dicojnakka, diachaena , diachaenínm, Doppellachiine', plod ze dwau nažek 



složeny ; n. p. okoličnaté a některé mořenowité, 150. W. naika. 

 Dicojobratný, amphitropus, doppelwendig', zárodek zkriwený, takže konec 



jadérka jest přiblížen k tytlíěku. 

 Dicojowojný, diciclus, zjve.tvendig ; w. otcit, -otcojný. 

 íýicojpatt^drii, bilocularis, zyveifdchrig \ w. pauz-dratý. 

 Dtcojpohlatcný, bisexualis zíveigeschlechlig ; plodidly a rodidly opatřený. 

 Dicojseótiý, anceps, ztvaschueidig-^ smáčknutý o dívau hranách ostrých, 



takže prijřez předstswuje dwojhran, n. p. lodyhy kokoříka obecného. 

 Dwoj.iidfý, bisubujatus, loppellpfriinlich ; jako dwě sídla dole spojená. 

 Dtcojtrojný, w, dicétrojiý. 

 Dtcojticarý, biformis, zveigestaltig ; ústroje stejnojmenné na jistých místech 



rozdílný twar mající,* n. p. chmýr krajních kwětůw jiný nežli pro- 

 středních. 

 Dwau-, dtcé-, dicoj-, bi-, zwei-., poznamenání množstwa nějakého dílu. 

 Dicauaudý, dimerus, •.n<eizdhlig ; wůbcc ze 3 dílů složený, wiz -audý, 



-merus. 

 Dwaubraniéný, biscptalis, zweikammerig ; \v. -braniciiý. 

 Dwaubratrij . dicojbratrý , diadelphus, zíveibriUlerig ; nitky tyčinkowé na 



dwa swazky srostle, n. p. wítod, rautička, hrách. 

 Dicaučepe/eéný, billamdlatus, zíveiplatúg ; w. -éepelkatý. 

 Dicatidé ložnice, planta dicotyledonea, der Dihotyledoner \ rostlina dwoj- 



děložná. 

 Dicaudéloiný, dicojdébiný, dicotyledoneus, dicotylns; w. -déloiiiý. 

 Dícaujarmý, bijugus, iiveipaarig ; yr.- -jařmy. 

 Dicauchlopný. bivalvis, zíveiklappig \ w. -chtopný. 

 Ditaukwětý, biflorus, zíveibliithig ^ w. -kicéfý, 

 Dtcatikylný, bicarinatis, zrveikielig ; dělnýma rasama žilám odpowídajícíma 



opatřený. 

 Dicaiilaloký, dicaulaločný, bilobus, zíveilappig ; w. lalocnafý. 

 Dicauletý. ozimý, bennis, zíveijahrig-^ rostlina wzešší w prwním létě to- 

 liko listy wyhání, w druhém nese kwět a plod, načež hyne; n. p. di- 



wizna obecná. 

 Dieatilistý, diphyllus, zíveibldíírig ; ze dwau listůw scstáwající. 

 Dicaulupenný . discp.ilus, zíveibldwig : 1) kalich o dwau lupenech, 2) wú- 

 bec ze dwau lupenů w sestáwající. lištami nejsaucích 

 Dwojmocný. didynamus, zíveimdchiig ; mající čtyry tyčinky, jichž dwě delší. 

 Z)icoj«íoce;i«říco, DiJynamia: třída linnéowa 14tá, mající tyčinky dwojmocné. 

 Dicaumitiný, dicojmuiný, diandrus, zíveinidnnig; tyčinkama opatřený. 

 Dwanmuistico , ďirojmužslwo , Diandria; třída linnéowa kwétu patrných, 



obojakých a dwojmužných. 

 Dicaiipecký, dipyrenuSj ztveikernig, zíťeisíeinig] dwě pecky obsahující; w. 



pecka. 



