480 



Pucfiýřík, papi]la, die )Veichn>arze j sklípek pokožkowý, w!cc nebo méné 

 napuchlý, žlázowitý nebo bradawicowitý, naplněný šťáwau obzwliištní 

 často barwenau , čímž powrcli se wyskytiije nerowným a hrbolkovva- 

 nýni, jak to býwá na líci plátkůw a na bliznách nmoliých rostlin. 



Puchýřík, vesicula, Jie Sporenblase ; sklípek w pucliýřík rozšířený na 

 konci nití čili klkůw, jenž u některých plísňowítých , n. p. klesalky, 

 obsahuje wýtrusy. 



Pucliýříkalý, papiilosus, jveichwarzig ; mající puchýříky. 



Puk, vv. cibule. 



Pukající, deliíscens, aufspringeiul ; otwirající se prawidlne na místech dííwe 

 již znamenaných, jako prašníky a plody suchého obplodí. 



Pukáni, dehiscentia, das ylufspringen; skutek, spůsob pukáni a jeho čas; 

 146, 147. 



Pukla, umbu, der Buckel ; wywýšenina silně naddutá u prostřed těla plo- 

 chého nebo naddutého; w. ptiklatíf. 



Puklalý, umbonatus, gebuckell ; opatřený puklau, n. p. citron čili limaun. 

 Pukléř, scutcllum, das Schliissclchen^ plod lišejníkovvý okrauhlý, wíce neb 



méně prohlubený, obraubený některých tcrčowek. 

 Pukleřowilý, scutellatus, scutelliformis, .scldiisselfunnig ; okrauhlý wíce neb 



méně mělký , krajem obraubený , n. p. plody terčowky podčerné, 



skropené. 

 Puklickatý, umhonulatus, hleinbuchelig ; malými puklami opatřený. 

 Pukohlawý, \\. cibulohlatcý. 

 Pukonosný, w. cibulonosný. 

 Pukopupen, w. cibulopupen, 

 Pukowitý, vv. cibulowitý. 

 Pukowý, w. cibulowý. 

 Půldruhé-, scsqui-, andertlinlh ; půldruhéstřewíčni, pňldruhéloketni, .scsqui- 



pedalis , -ulnaris, půldruhékrát delší, se.squllongior, andcrlhcdhnud 



lungcr. 

 Pupecnatý, umbilicatus, geiiahelt; opatřený pupem čili pupkem, n. p. semena, 



listy cimbálkůw, jablka a jdaule na obojím konci, melaun na čcchaice. 

 Pupeční, pupecný, umbilícalis, Nahvlj pupu, pupku náležející; n. p. šňůra 

 Pupek, umbilicus, der I\'abel- ; wůbec zatlačené místo na dilech zplcštilýcli 



anebo pleskatých anebo dílech tlustých tělesných; příklady w.pupeónalý. 

 Pupek, hilům, der Nabel: 1) místo patrně obmezcné (často prohlubené nebo 



wywýšené) na semenech, kdežto přípewněna byla na semenící nebo na 



šňůře pupeční , pupek semenotvý, hilům scminale, Stnneiniahel ; nebo na 



plodech jcdnosemcnných , kdežto na lůžko nebo vvřeteno byly připcw- 



nény, pupek plodowý. hilům carpicum, Fniclunabel ; 2) pupiček, místo 



na zrnech pelovvých w.ce neb méné proswítawé, kdežto pak jedno tru- 



bowítých wřecek wjniká. 

 IHipen, oko, gemma, die Knospe; vv obšírném smyslu prvvopočátek novvé 



wětwe z kmene nebo vvětvve vv3'niklý; 86, 176, 179, 180, 183, 187, 



194, 199, 277, 30G. 

 Pupen sčedodějný, gemma prolifica, die Bruthnospe ; vv. scedodéjný, sudičko. 



Pupenatý, gemmatus, bchnospt ; pupenami opatřený. 



Pupenčik, das Kniispchcn; pupen pirkowý vv semeně, přikrytý dělohama, 



pak vv lodyhu se lozvvinující; 167, 168 

 Pnpenec, papilla, die Pajdllc ; bradavvice pokožkau povvlečená , sklípkati- 



nau naplněná a od obyčejné bradavvice se lišící tím, že jest měkčí, n. 



p. na líci lupcnůvv okwětowých lilije cibulonosné. 

 Pupenečnalý, papíllosus, papiilos; mající pupence. 

 Pupenéni, pupehowáni , gemmatio, die Knospung ; zábyvv a čas nasazovvúni 



pupenůw čili ok. 



