4-96 



samčích anebo samicích, sftfjnomanielné dwojlokné , homogamus 



diclinicus, n. p. aubory protěže dwaudomé. 

 Síejnonohý, coenopodns, gleichfiissig; kel stcjiionohý, jednoděložný, jehož ko- 

 řínek ztlauští dělohy, sedící na konci kle, n. p. u dablíka, dosny. 

 Stejnoobralný, orthotropus^ geraden'e>idig geradeliiufig j když na wajéčku 



pup a tytlík na tomtéž místě se nalézají a když ústí jeho srowna na 



proti umístěno, n. p. ořech wlaský. 

 Slejnoplochý, aequabilis , gltichjliichig; když prostřední díl plochy nějaké 



z wenku jest stejný, třebas ona jest spojená nebo rozdělená; tak se 



má stélka některých líšejníkůw. Naopak nestejnoplochý čili jinoplochý. 

 Stejnorodý, homogeneus, gleichartig , homogen; podstaty čili látky docela 



stejné, n. p. powlek huspěninowatý nostokůw a potočenek. 

 Stejnosmérý , directus, gleichwendig ^ kořínek kelovvý běžící vy ose děloh 



jakoby jejich pokračowání ; n. p. brslen, šťawel, česnek. 

 Stejnoslranný, homomallus, gleichwendig ^ k jedné straně obrácený, w. rti- 



snoslraíiný. 

 Stejnoftcarý , conformis, gleichfórmig ; téhož twaru, naopak jinottcarý, dif- 



formis, dwojtwarý , biformis, a w ohledu posledním Jecřitotoarý, uni- 



formis. 

 Stejnozpodecný, basi aequalis, mit gleidier Basis; list, jehož zpodina není 



wytažena w ostří čili příwěsek anebo jehož obě polowičky dole stejně 



dlauhé a široké. 



Stejný, aequalis, gleich: 1) stejné weliký, mající stejnau welikost, 2) stej- 

 né dlauhý, aeijuilongus, gleichlang, 3) stejné tlustý, naopak kcjowitý, 

 hružlatý , uzlatý, klaubnatý, 4) díly stejné welikosti a podoby, jako 

 kwět (kalich a koruna), obal, 5) z ohledu protahůw a příwěskŮH' n. p. 

 list dole stejný, foliům basi aequale , jenžto dole není w špičku wyta- 

 žen jako u rozchodníka bílého, 6) slejnopoéetný , numero aequalis, 

 gleichzdhlig , Z ohledu dwau rozdílných lidůw, 



Stélka, thallus, das Lager ; hlawni díl líšejníkůw a řasowitých, nesaucí 

 ústroje rozplemeňowací a příčepky, twaru a podstaty rozličných: lodyho- 

 howilá, chřdstowild, strupowitd, niťowitá; též růz-nobarwd; bb, 200, 



206. Stélka blanowitá 56, cepelowitd 206, 207, huspéninald 206, 

 208, chřdstowitá 56, jinorodá 202, jinowrstwd 202, kauskold 206, 

 208, klukowild 56 , lodyhowald 206 , niťowitá 55, 206, niťowitélu 



207, pracliowitd 56, ro<Ěkauskotoand 206^ strnpoicild 56 , stejnorodá 

 202 , stejnowrstícá 202 , Sícepelowatéld , mlodijlioicalélá, x-niťoicatélá 

 206, 207. 



Stélkowý, thallodus, lagerartig; stélce náležející nebo z ní složený, 211. 

 Sténá, paries, die Wand: 1) obyt rostlin, obzwláště stěna z prken udě- 

 laná; 2) powrch obplodí wněšný a wnitřní, paries externa, interna. 



Sténosemenný ; plod, jehož semena připewněna na stěnách pauzdrowých. 

 Sténowý, sténný, parietalis, ivandbeivo/inend ; na stěnách přebývvající. 

 Slésnatina, ssaui-enina , isthmus, die F^ei engerung ; místo tenší nebo užší 



s tlustším nebo širším se střídající. 

 Stikawý , confluens, zusamnienfliesscnd ; audy přiblížené na mczech svvých 



do sebe přecházejí a srostají, takže dělají kus nepřetržený; nejhořejší 



ušty listů protisečného osladyče obecného. 



Stinatý, umbrosus, schaiiig; n. p. místo. 



Stinný, umbrosus, schaitenhewohnend ; na místech stínatých rostaucí. 



Stínidtowitý, umbraculiformis , schinnjormig; okrauhlý díl na spůsob stíni- 



dla (sontíku) roztažený, n. p. vveliká podsada na baničce wolatek. 

 Stinkowalý, cimicinus, ivanzenartig ; n. p. zápach (říká se také zapáchá 



stinkami) ; barwa jako stinek lúžkowých čili domácích. 



