60 



mig såsom käringen med cägget. Jag trodde mig här få et godt ämne 

 at trumla med för mina tyskar; men kort derpå, då jag en gång var 

 utfaren, kommer en dum arbets-karl och tömmer ut karet, för att 

 sänka det i diket, emedan det gistnat ofvantil, och tillika förstör både 

 kruka och plantor. Skulle Wälborne Herr Archiatern ännu ha några 

 af dessa nötter quare, vore det värdt at på detta sättet försöka nästk. 

 sommar. Jag är viss på, att det går an, om ej kärnorne äro för gamla. 

 Märkeligt är på dessa kärnor, at då man öpnar dem, ligger den späda 

 plantan en mignature helt tydel. och grön, at man kan se bladens struc- 

 tur och skapnad täml:n väl. Wid basis har den Hksom en led, hvilken 

 bräcker af, då man ovarsamt rörer derpå. 



Af hvita Liljor hade jag för et år sen skaffat mig några lökar, 

 hvilka förleden sommar skjöto i stjelk, men blommade ej, utan fingo i 

 det stället öfveralt små bulbos in axillis folior., just såsom på Lilium 

 bulbiferum; dock dass desse hade små radiculas. Dessa lökungarna skar 

 jag alla af, satte dem i jorden och handterade dem såsom andra lökar. 

 De växte till, slogo ut blad och voro i höstas tämmeligen stora. Är 

 denna omständigheten förut observerad på de hvita Liljorna? Wetste jag 

 rätta ordsaken at jag kunde efterapa naturen, så skulle Blomisterne 

 aldrig förtjena en copék mer för dessa slags lökarne för min Trägård. 

 Mån ej mycken fuktighet kunde dertill hafva varit ordsak? Så mycket 

 är visst, at huset, hvari dessa krukor stodo, var hela vintern igenom 

 obeskrifvelig fuktigt, ty det blef helt sent på hösten färdigt af rådt tim- 

 mer och under ständigt regnväder upbygt. 



Et slags Lycoperdum (om jag ej bedrar mig) parasiticum, aggrega- 

 tum, sessile, aubglobosum; ore Sfido; pulvere fusco"^ fant jag för några 

 dar sen på en hel hop grankottar. Kottarne voro tagne af et lefvande 

 träd, som står här i trädg. Jag såg efter på sjelfva trädet, om alla 

 dess kottar voro så beskaffade, och fant utom några få, de masta full- 

 satta dermed, ofta på begge sidorne af fjällen. En del hade redan öp- 

 nat sig och kastat ut sitt pulver; men de mäste voro ännu tilslutne. 

 Härhos har jag den äran at skicka några sådanne til prof, hvarjemte 

 jag ödmjukast beder at vid tilfälle få veta, hvad det är och om de förut 

 äro anmärkte. Beklageligt nog, att Coll. med. Bibliotheque är försedt 

 med så få Botaniska Böcker, dem jag i nödfall kunde rådfråga, och hvad 

 jag sjelf sedt är mer än otillräckeligt uti et så vidlöftigt fält. 



Peziza lentifera ^,^ hvilken jag aldrig såg i Sverige, fins här nog 

 på gamle plank, ofta af 1 tums längd. Jag har med flit underrättadt 

 mig nu i höst, hvad för slags svampar Ryssarne äta; men jag har sedt, 

 att de samla och äta alla utom flugsvampar, ja, jag tror nästan, att de 



