251 



luslig, som Rökiuxan. Hon har och mångahanda läten, så at hon ibland 

 serdelss vid eldslius, skriker til, än som att spedt barn, »än som en valp, 

 än qvider hon, och än skrattar hon, om jag så får seija. 



Bland allmogen uti Medellpad, Ångermanland och Jemtland, kanske 

 och flerestedes, är en allmän sägn, at ett diur, vid namn Skogs-Kär- 

 ringen, skall kunna tilskapa sig i hvad forme henne lyster. Uti min 

 barndom taltes mycket om detta diur, fast jag aldrig fick höra mer 

 än blåtta lätet eller liudet af denna förmänta Skogskäring, och det icke 

 oftare, än om nätterna, fast sellan annars, än vid eldslius i skogen om 

 nattetid. Det är märkeligit, at Rökiuxan sällan låter höra af sig uti 

 skogen om dagen, men deremot skriker den så mycket mera om natten, 

 dä hon får se elden, ty, som nyss sades, är hon ett undersamt diur, 

 som mycket förundrar sig på elden. Då bönderna resa till sina fäbo- 

 dar om hösten, göra de up eld om nätterna, under bar himmel, och så 

 snart Rökiuxan ser elden, börjar hon liksom skratta, hvilket de uttyda, så- 

 som ett säkert skrattlöje af Skogskäringen. Så at, alt hvad man hittiis fin- 

 gerat om Skogskäringen, det kan man med säkerhet applicera på Rö- 

 kiuxan, som nu blir den sanfärdiga Skogskäringen. 



Några dagar för Jul, 1753, föddes ett lamb på Frösön ; detta lamb 

 hade en mun, en tunga, en buk, en mage, en rygg och en anus, men 

 2:ne lungor, 2:ne hiertan, 2:ne luftrör, 2:ne hiernor, 4 ögon, 4 öron 

 och 8 fötter. Pigan, som agerade barnmorska, slet af 3 fötter vid 

 födelisen. 



Jag framherdar med diup vördnad til grafven 

 Wälborne Herr Archiaterns 

 Hernösand ödmiukaste tienare 



d. 23 Mars joh, Otto Hagström. 



1753. 



Linn. Soc. vol. VI: 100—101. 



' Ar 1749 erhöll Hagström ett dubbelt kungligt stipendium för att resa i 

 Jämtland och där »noga anteckna thes hushållning, åkerbruk, jordarter, färge- 

 gräs, medicinalwäxter, och andra för menniskor och kreatur wildt wäxande 

 nyttiga eller skadliga örter, med mera märkwärdigt». Sina därmider gjorda 

 iakttagelser meddelade han sedan i Beskrifning öfver Jemtland (Stockh. 

 1751). 



** Lafskrikan eller Lappskatan, Corvus infaustus Linn. Faun. suec. ed. 

 II p. 32. 



^ Röding, Saltno alpinus Linn. Faun. suec. ed. II p. 123. 



