303 



hwilket i anseende til de korta miler ei låter behageligit för resande. 

 Zell war en liten, men wacker stad, hade 3 kongel. stall, med wackra 

 hästar ock stor stallstat, en wacker Churfurstelig trägård, Iher taxus nu 

 stod i full frukt, Et gammalt Slott, som warit fordom Luneburgska resi- 

 dentzet, wallar omkring sig, som mer tiena til promenader, än förswars- 

 wärk. Tukt-, Spin- ock dårhuset war et stort Slott, therest öfwer 200:de 

 spinråckar gingo dagehn. Karlarne arbetade utarbete under wakt; men 

 bedröfweligast war at se 40 dårar, som hwarje i sit inskränkta rum 

 talade effter sin galenskap. 



Hanover är en stad både stor ock wacker. Slottet är stort ock ga- 

 malt, har år 1741 til en del afbrunnit; men är nu åter så förbättrat, 

 at den gamla delen, som står qwar, fåt nog för lysande granne. Här 

 uppförer Öfwerste Marskalken dagel.n så stor taffel, som skulle Chur- 

 fursten sielf wara här dagehn. En hop urgamla colonadbygnader sågos 

 här, samt huus, som wid hwarje wåning gingo 1 '/2 aln ut, så at de, 

 som war 5 wåningar, så låg den 5:te wåningen 7 ^/a aln länger ut, än 

 den nedersta; man såg af dessa husen dem, som hade 9 wåningar. De 

 Churfursteliga hästar, som här i flere stall förwarades, woro så täka, 

 som de någonsin kunde finnas. Här woro Spän, hwars coleur aldeles 

 blänkte som gull moir, ock andra, som silfwer moir. På denna sidan 

 Hanover, i Hildesheim, i Brunsvik, så begynte trägårdarna zira wägarna, 

 så at man å båda sidor ei annat såg, än fruktbärande träd, som dig- 

 nade af sine egne foster. Lin såddes mycket, wäxte wäl, ock bärgades 

 nu i denne nejden; men löjeligit war det, at när folket, som bärgade 

 linet, blefwo hwarsse wåre wagnar på Landzwägen, så kommo de sprin- 

 gandes med en hand full af lin, at kasta i wangen ock fordrade ther- 

 före driksp:r, hwilket war för oss et obekant hettande. När wi, under 

 den korta wägen wi reste öfwer Brunsvigs gebit, sågo de wäl ansade 

 ock fruktsamme hummelgårdar, så påmindes oss den nog berömde Bruns- 

 viks humlan i wårt K. fädernesland. På hinsidan staden Eimbaek war 

 en så förskräckelig backe, at hwarken Histers he i Småland, Eds backen 

 i Wermeland el:r Nya kopparbergs backar i Wessmanland kunna wäga 

 honom up. Flere backar tilsammans sänkte oss ned i den dal, ther 

 Mynden ligger; men Myndensberg å andra sidan kunde ensamt hielpa oss 

 up; det war en af de längsta backar wi set; om wi ei kiänt Paradisbac- 

 ken i Norget, så hade wi ei wetat dess like. I denne backe träffade 

 wi et slag af den större Scirpus^, som äfwen wäxer til öfwerflöd i Swerjet 

 wid insiöar, i träsk, grafwar ock annan nedrig ock sumpig mark; men 

 här wäxte han jämte wägen i backen, som gek öfwer en fierdedels mil 

 i höjden. Denne Scirpus låter flå af sig den gröna ytan, då en hwit, 



