376 



han hanterade med högra handen, hon hade allenast 3 hol, dok giorde 

 hon öfwer 20 hela toner, utom semitoner, hade et genomträngande liud 

 och denne skepnad: -^__ ^__ ^ Tamburen hängde med et 



band öfwer halsen ' ' ^ ^ ' "^ ned på magen, war lång 



ock smal, som en trumpette marin; dens strängar skiötte han med 

 wänstra handen. 



Men för oss främlingar hielpte hwarken pipa elr slunga: wi måste 

 nu troka up åt sielfwa höjden af de berg, som egentehn kallas Pyrensei. 

 16 oxar spändes nu för hwarje wagn; ty här kunde ei mulorna draga. 

 Mit Herskap tilstodo, at de aldrig förr rest effter desse dragare i öf- 

 wertäkte wagnar. När det begynte bära för twärt i höjden, så föll det 

 mine små ock mig bettre, at rida, emedan wi hade öfwer 20 mulor, 

 som gingo löste; men wi kunde ei länge sitja til häst, innan wi måste 

 af, nu at taga en ört, nu at hemta en sten, nu at jaga en insect, nu 

 at fängsla en orm och så widare. Sedan wi länge ock wäl flyttat alt 

 längre ock längre up i höjden, så gingo wi i 3 ä 4 timmar six sax, 

 at hinna spetzen på den högsta ock brantaste kullen, som war en knös 

 af myken respect; ty han hade en horizönt öfwer hela Frankeriket, 

 Spanien, ocean, medelhafwet, Jtalien, kortehn så mycket, som ei incli- 

 nation af globen undanböjer; men hwar man wet wäl, at ögonen ei 

 räckte så långt, som tillfället gaf anledning. Man ser här likwäl Paris, 

 som är wacker distence. Mine unge följeslagare ock lag wi kommo 

 up på klinten; medan det ännu war klart ; men wagnarna kommo 

 ei effter, innan det war mulit, ja nästan aldeles mörkt af dimma 

 ock regn. 



Uppå denna höjdens öfwersta spets war en enda boning, som kal- 

 lades La Venta Horizon, som wäl förtiente sit namn. Wi fingo ther 

 kiöpa win ock bröd, som war got; men intet ord kunde wi tala med 

 folket; ty de talade ei annat, än Basque. Wi höllo middag wid denna 

 Venta, då wi woro så nära himmelen. Jag tror ei, at iag blir så hög 

 mer i min dar, som iag war de timar iag här wistades. Jag är glad, 

 at det är förbi. Denne högste backen af Pyrenaerna, som nu bar oss, 

 han war icke den aldra högsta; ty här finns en annan, som ännu war 

 för långt ifrån wägen, således hade ei lilfälle, at komma närmare him- 

 melen, än wi woro. Hela denna efftermiddagen warade samma höjd, 

 då wi ibland litet höjde ock sänkte oss Men ingen boning fans på 

 denne dagsleden mer än den nämde Venta de Horizon. 



Bergsinnewånarena, som mötte oss här med sina åsnor, de woro 

 et wackert ock höfligt folk, wäl wäxta ock resliga. Deras Kläder skilde 

 dem ifrån alla andra nationer, så wäl som deras språk. Deras Rackar, 



