377 



som alla woro af brun elr swart couleur, de woro i sidorna aldeles 

 öpne, som en Mässhake. Stykerna fram ock bakpå woro trinna ock 

 runda, ärmarna hel korta. Basque är et Språk, som de lärda här om- 

 kring påstå har ingen Mor, utan är Original. Jag böd til at undersöka 

 några ord ; men af de 9 Språken, som iag litet känner, kunde iag ei 

 finna någon liknelse. Skallige backar, som här ock ther skuggades af 

 någre hwalnöteträd, små örter, om hwilka på sit rum, fölgde oss med 

 sine oändelige dälder ock precipicer på sidorna, hwilka med en 1000:de 

 del mindere hade kunnat giort de störste hieltar häpne. Mörker, dimba, 

 regn, kiöld ock owäder begynte här omgifwa oss, då wi äntel:n träffade 

 den lilla rundel, som ei war 3 fot bred; men hade likwäl så stor be- 

 tydelse, at han skilde Frankrike ock Spanien; ty biuda wi de Franske 

 farwäl, ock hälsa Spaniores! absit omen impersonalium : pinget, poenitet, 

 pudet, tcedet ^ etc. 



Hispania. 



Det första, som förekom på Spanska sidan, war 2:ne wägar, af 

 hwilka den ena til wänster gek högre up på klinten någre stenkast, 

 therest rudera syntes effter en bygnad, hwilken warit upbygd för Fran- 

 syska Dauphine, som iag tror war den, som kom igenom Spanien til 

 Parma; ty Henne ledsagade Fransoserne hit, ock här togs hon emot af 

 Spaniorer. Ty war detta huus til en sådan compliment upbygd; så snart 

 det war förbi ock Spaniorerne med Dauphine bortreste, så sattes elden 

 på denne bygnad, at ei Röfware här måtte taga sit näste. Slraxt går 

 åter wegen ned ifrån detta betydande rum ock blir åter en enda wäg. 

 På Spanska sidan blefwo bergen, ock äfwen den knös, på hwilken wi 

 rest hela dagen ock nu reste, nog wackrare, med trän utzirade. så at 

 wi ibland reste igenom lundar af löfskog; men som det liufliga altjd 

 blandas här nedre, ehuru högt wi ock synas wara, med sällo, så hade 

 här natten förut snögat, ock war så stora snödrifwor, at alt wårt folk? 

 wåre oxar ock åsnor, med största möda kunde hielpa oss fram. Något 

 låg äfwen qwar af ga mal snö. En precipice war äfwen här, hwars 

 maka alperna näpehn öfwerträffa; han slutade ei förr på den wänstra 

 handen, innan han syntes på den högra, ock wägen på den smala åsen 

 war nog trång i sig sielf; men nu af snödrifwan än mer sne ock 

 lutande åt omätelighetens diup, ther wagnarna om de nedfallit, effter några 

 1000:de omwältningar, bhfwit til pulwer. I desse klippor, höjder, 

 regn, blåst, kiöld, letade wi oss äntehn til sänkningen, som ledde 

 til Roncevau. 



