383 



backarna så stora, at iag trodde i början, at det war 2 åhrs gamla slutar. 

 Här syntes äfven något boskap; men den war så mager, at han bestod 

 af ben ock skin. Stora fält med god jord; men obnikade, så at wi 

 reste 3 ä 4 limmar, utan, at blifwa hwarse en by, et torp, el:r en 

 stuga, då wi likwäl sågo rymder, som kunde föda l,000:de tals folk. 

 När wi äntel. fingo se någon wingård, så war han ganska försummad, 

 ock såg ut, som humelgårdarna ock gärdzgårdarna wid kronohemman i 

 Swerjet. Stora ödlor, som woro \v-äl 3 fot långa, fångade wi här; 

 de hade sina hol i jorden utmed wägen. Oliverskogar funnos här 

 ock ther wid wägen, wi reste igenom St. Domingo in uti gamla Ga- 

 stillien. 



När wi reste ut ifrån St. Domingo, så stak sig straxt för wåre 

 ögon et berg, som kunde synas wara en 4:dels mil borlo; men wi 

 reste ifrån middagen til sent på afftonen, innan wi hinde tit; ty det 

 låg på sidan af staden Agreda, ther wi slutade denna dagsleden. Kiöld 

 ock blåswäder kom ifrån detta berget, stora snödrifwor blänkte äfwen 

 ned Ihädan. Staden Agreda war full af TuUbetiening, af hwars ule- 

 hggare wi så i Roncevau, som Pampelona ock flerestädes blifwit anro- 

 pade; men aldrig visiterade; ehuru de wäl kunde weta^ at wi hade en 

 pris rappé, som här är det största conlrabande; ty wåra Skiusmänner 

 sade, at de wille hälder slå til döden en Biskop i Spanien, än befinnas 

 med et lod snus rappé i sin böxsäk. Den, som wet, hwad en Biskop 

 will säga i Spanien, han kan af desse döma, huru strängt rappé war 

 förbudil. 



Agreda hade et bedröfweligit utseende, ock folket sågo alla ut, som 

 röfware, det iag ock tror, at de måst woro; ty iag såg af dem några 

 slrek wid carneseria, då wi här giorde provision. I denne stad war så 

 slem inrättning, at man på det största werdzhuset ei kunde få en liklig 

 säng, at ligga uti. De, som kommo til, såfwo i vagnarna; de, som hade 

 sängar med sig, kunde slå dem up, hwar de wille. Wår 8 dagsled 

 begyntes i Agreda, wi spisade middag wid Armenard och komo til aff- 

 tonen til Armaray. 7 mil. emillan Agreda och Armenard sågo wi ännu 

 det höga berget, som wi sågo dagen förut; men ännu nästan framför 

 oss. Ingen må therföre tro, at här war slätt, effter wi sågo detta berg 

 så länge, utan bergels oförlikneliga höjd war ordsaken ther till. Desse 

 4 milen till Armenard woro stenige, snede, lutande, ock ganska elak 

 wäg, så at mig syntes, at iag war i de Norske bergsklipporna, ther wi 

 kunde göra 2 mil om sommardagen, då wi togo tjden wäl i akt. Stora 

 fårahiordar sågo wi äfwen här, mest swarta. Nu mer kunde man ei få 

 komiölk, fast man welat betala henne med lika wigt af guld. Jag har 



