FLORA DE CATALUNYA 



ter fins avuy, isolats a fóra, en mitj dels afers de delicats càrrecs 

 y deures professionals ineludibles, no creiem haver deixat trans- 

 córrer un dia sense que les plantes hagin ocupat el nostre pen- 

 sament per alguna estona o per algunes hores. Beneïdes siguin 

 les plantes, qu'en més d'una ocasió mitigaren les nostres penes, 

 endolcint hores amargues de la vida! 



Alguns dels deixebles de Costa publicaren pel seu compte el 

 resultat de les propries exploracions y estudis, com En Masferrer, 

 qui en 1877 va publicar Recuerdos botànicos de Vich, y En Vay- 

 reda qui, tres anys després, donava a la imprempta Plantas no- 

 tables de Cataluna, y l'autor d'aquestes linies, qui en 1890 entre- 

 gava a la «Real Acadèmia de Barcelona» la Flora del Vallés, se- 

 guida de varies Memorias sobre plantes noves, crítiques o rares. 

 Y no fem menció d'En Golmeiro, qui en 1872 donà a llum un 

 Catalogo de plantas observadas en Cataluna, perquè fundadament 

 y honradament creiem que les exploracions d'aquest botànic, 

 malgrat de l'honrós càrrec que exercia, apenes sortiren del re- 

 cinte que guardava l'Herbari Salvador. Costa no havia tingut 

 successor, ni n'ha tingut encara avuy en la seva càtedra. 



També han prestat el seu generós concurs a l'estudi de la nos- 

 tra Flora alguns reputats estrangers, com Picot de Lapeyrouse, 

 qui en 181 3 publicà la Histoire abregée des plantes des Pyrénées, 

 l'abat Pere Andreu Pourret, nat a Narbona en 1764, qui recor- 

 regué Catalunya, y expatriat per la revolució francesa, s'establí 

 a Barcelona, on tingué ocasió d'estudiar l'Herbari Salvador que 

 li servi de molt, diu, en els seus treballs sobre plantes noves d'Es- 

 panya (Trabajos botànicos del abaté Pourret, por Colmeiro, 8); 

 Zetterstedt qui en i856 creuà la Vall d'Aràn y a l'any següent 

 va publicar T^lantes vasculaires des Tyrénées principales; Tim- 

 bal-Lagrave (i 863-1 871) recorregué la meteixa Vall, publicant 

 varies Memòries sobre plantes del Pirineu Central ; Pere Bubani, 

 qui des de 1836 a 1862 visità gran part de Catalunya i quasi tot 



IX 



