FLORA DE CATALUNYA 



Genre 27. - HYPECOUM TOURN. 

 (Ho fan derivar de Ú7TT\xéco, ressonar; pel soroll, diuen, de les llevors a dintre la càpsula}. (1) 



Plors grogues en cimes pauciflores, sèpals groguencs, glabres; pètals diformes, 

 els dos de dintre més petits y trííids, els dos esterns enters o trilobats; 4 estams, 

 2 estigmes, càpsula siliquiforme, + lomentacia, una llevor a cada article, compri- 

 mida y proveida d'estrofiol : plantes anuals, de làtex o suc aquós, fulles en gran part 

 radicals y bipinnatisectes. 



Càpsula quasi recta, cilíndrica, no articulada, penjant; troncs drets, pètals 

 d'un groc de sofre, els esterns enters 95. H. péndulum 



Càpsula arquejada, comprimida, articulada, dreta; troncs prostrato-ascendents, 

 pètals d'un groc de taronja, els esterns trilobats. 96. H. grandiflóruin. 



95. = H. péndulum L. 



{per la càpsula que penja péndula.) 



Tronc dret, lli's, de 2-3 dm., fulles glauques, 

 bipinnatisectes, amb els segments linears llargs, 

 molt fins y aguts, sèpals ovats, aguts, pètals d'un 

 groc de sofre, els dos esterns ovato-oblongs, en- 

 ters, els interns més curts, trifids, tacats de punts 

 negrosos; lacinia central pestanyosa, càpsula recta 

 o poc arquejada, penjant, cih'ndrico-fusiforme, no 

 articulada, amb 2-6 costelles longitudinals. 



Geografia. — Terrenys arenoso-caliços de la zona mit- 

 ja occidental : sembrats de Lieyda, Gardeny y Navès. = 

 Sanahuja (Salv. !); Castellfullit de Riubregós (Puigg. I); 

 Calaf (Csta.); Prats de Rey ^;Puj. C. !); Solsona, Castelló 

 de Farfanya (Bub.). — Abril-Juliol. 



96. = H. grandiflórum Benth. — H. aequi= 

 lobium Viv., subsp. del H. procumbens L. 

 sec. Rouy y espècie distinta sec. Coste. 



(grandiflorus, per les flors relativament grans y 

 aequilobium,/?er la igualtat dels 3 lòbuls dels 2 

 pètals esteriors.) 



Sinonimia. — Ballarida; cast. zapatilla de la rei- 

 na, boca de guàcharo, o guacho (guacho es el po- 



(i) Ni etimològicament ni botànicament se pot admetre aquesta 

 derivació. Perquè ÚTiqxéco, no pot donar í)7ti)XOOV, ni tampoc les 

 llevors de la planta, subjectes dintre d'articles monosperms, poden fer soroll al moure la càpsula madura 

 y lomentacia. Més aviat podria admetre's el venir de ÚTiqxooc;, súbdit o subjecte al domini daltri, tota vegada 

 que al desenrotUarse pels sembrats la principal espècie, resta'l tronc ajegut (procumbent), com dominat per les 

 demés plantes ; vnT[X.oo\ es el nom grec de la espècie procumbens, en Plini, el cumí rústec o silvestre de Gerarde. 



7' 



