FLORA DE CATALUNYA 



Fumariacies. 



G. 28. - Fumaria. 



— p. LEUCANTHA Viv. — p. UMBROSA Hausskn. — Planta més elevada, més difusa, 

 quasi filaire; pedicels curis, gruixuts, flors blanques o groguenques. 



Subsp. MicROSÉPALA Cad. — Sèpals subcordiformes, dentellats, 10-12 vegades més 



curts que la corola, y d'igual o menor amplada que'ls pedicels, que son iguals que 



les bracties o més curts. 



Geògraf ia. — Terres cultivades : estesa pel litoral, el Vallès, Penades. Pla de Bages, Se- 

 garra, a l'Urgell, etc, dominant la microsépala, sense que falti la p leucantha. 



103. « F. muralis Sond. 



{per la seva habitació predilecta, això es, per les 

 parets muralles — muri.) 



Tronc de 1-8 dm., ramificat, difús o filaire, 

 fulles bipinnatisectes, de segments trasovats o be 

 oblongs, cuneiformes, inciso-dentats, flors rosades 

 o vermelloses, mitjanes (6-1 1 mm.), estretes, 

 bracties blanquinoses o colorades, més curtes que'ls 

 pedicels; sèpals grans, ovato-arrodonits, inciso- 

 dentats, tan més amples que la corola y excedint 

 poc de la tercet a part de la seva longitut; silícula 

 subglobulosa, un poc més llarga qu'ample, llisa o 

 rugosa. 



Rassa confusa Jord. — Pedicels per lo menys 

 una vegada més ifargs que la bractia, que es lanceolada; sèpals petits, aguts, més 

 curts que la tercera part de la corola, silícula rugosa; planta caiguda, no filaire. 



Geografia. — Cultius, muralles, marges : la rassa confusa Jord. aprop de Mollet del Va 

 liès, en el terraplè de la via fèrria (7 Maig igoS legi. Vidií Pau). 



104. » F. major Bad., rassa de la F. agrà- 

 ria Lag., sec. Rouy. 



{per la major magnitut relativa de les coroles.) 



Tronc de 2-3 dm., dret o ascendent, ramificat; 



fulles 2-3 pinnatisectes, de segments oblongo-lan- 



ceolats, plans; flors grans (i2-i5 mm.); rosades o 



purpurines, negroses al àpex; raims clars, bracties 



lanceolades, tan llargues com els pedicels, o més; 



sèpals ovats, curts, iguals a la quarta part de la 



corola, poc més estrets qu'ella y fondament dentals, 



silícula globulosa, rugato-tuberculosa, amb mugró 



cilindroide, prim. 



Geografia. — Terres cultivades, especialment a la zo- 

 na inferior : camps del pla de Barcelona, del Llobregat 

 y Castelldefels; Tossa; freqüent a Badalona, Tarrassa, al Penades, St. Martí Surroca; l'Em- 

 purdà; comú a Figueras, Castelló d'Empuries, Cadaqués y envers el cap de Creus. = La 

 SelIera(Cod.!); Vich ÍMasf. !); Camprodon (Montserrat!). — Maig Juny. 



Proprielals. — Es una planta amarga ydetersiva. S'empleacom a est^màquica y depura 

 tiva o diaforètica, en les afeccions cròniques de la pell. La F. E. prescriu l'estret de les fu- 

 lles seques, y la sumitat o flor de la F. officinalis en la escrofulosis y dermatosis, atribuint- 

 seli la qualitat d'activar la circulació de la sang. 



Fumaria major. 



77 



