PUBLICACIONS DE L' INSTITUT DE CIÈNCIES 



Genre 36. -BRÀSSICA L. 



fHa sigut molt discutida la etimologia d'aquesta paraula. S'ha dit si ve del celta bresic 

 que significa col: l'origen en veritat es incert, tot lo més que's pot fer es assenyalar la for- 

 ma grega ppàoxT\ interpretat xpà|aPT\, qu'es la col.) 



Flors grogues o blanquinoses, sèpals iguals a la base, pètals enters, silicua dehis- 

 cent, linear-cilíndrica o subtetràgona, valves amb nervi sortit y venes anastomo- 

 sades, estil cònic, Uevors uniseriades, penjants, globuloses, + alveolades, fulles 

 variables, plantes + glauques. 



mala 



Silicua sense bec o amb bec cònic y sense Uevor a la base (asperm) . . 2. 

 Silicua amb bec cònic, monosperm, 8-4 vegades més curt que les valves. 5. 

 Silicua gibosa, llevors pardes, fulles inferiors lirato-pinnatipartides . . 3. 



Silicua no gibosa 4. 



Silicua dreta sobre'l pedicel, llevors llises, fulles radicals virido-erissades, 



118. B. Rapa. 



Silicua que forma àngul recte amb el pedicel, llevors finament puntejades, 

 fulles totes glauco-glabres 119. B. Napus. 



Raím fructífer molt fornit, sèpals oberts, més llargs que'l pedicel, silicues 

 curtes y aplicades al eix, subtetràgones, bec 4-5 vegades més curt que les 

 valves, llevors negres, alveolades, fulles totes peciolades. 120. B. nigra. 



Raím fructífer clar, sèpals drets, a lo més tan llargs com el pedicel, silicua 

 ascendent, llarga (4-7 cm.), cilindroidea, bec 8-10 vegades més curt que 

 les valves, fulles inferiors peciolades 121. B. oleracea. 



Flors blanques, silicua estriada, de 3*4 cm., fulles inferiors pinnatífido-run- 

 cinades, híspides, base del tronc hispit 122. B. laevigata. 



Flors d'un groc pàlit, silicua nuosa, de 2-3 cm., fulles inferiors lirades, gla- 

 bres, tronc glabre 123. B. fruticulosa. 



1 18. = Br. Rapa L. — Br. asperifolia Lamk. 



(Rapa, com rapum, significa el nap, en llatí; as- 

 per, aspera, asperum; aspre; desigual, que no està 

 llis plà.) 



Herbàcia, fulles radicals verdes, ciliato-erissa- 

 des, peciolades, lirato-pinnatipartides, les supe- 

 riors sentades, cordato-amplexicaules, flors d'un 

 groc daurat, grans, agrupades a la floració, sèpals 

 oberts, estams laterals ascendents, silicua dreta 

 sobre'l pedicel, llevors llises. 



— a cAMPESTRis Koch. — Arrel prima, vertical. 



Geografia. — Cultivada y subespontania aprop de les 

 terres de conreu. La o campestris Koch no es pas rara al 

 Vallés, y segons Foucoud (ex Rouy) abunda com una 

 herba als cultius y valls dels baixos y alts Pirineus. — Abril-Juny. 



94 



