FLORA DE CATALUNYA 



Genre 47. -BARBARÉA R. Br. 



(Dedicada a Santa Bàrbara.) 



Flors grogues, sèpals drets, quasi iguals a la base, silicua dehiscent, tetràgona y 

 carenada pel nervi dorsal prominent, estigma enter o be un poc escotat, Uevors 

 uniseriades, oblongues, alveolades y penjants, fulles inferiors lirades o pinnatífi- 

 des, les superiors amplexicauli-auriculades, plantes glabres bienals perennes. 



/ Fulles caulinars superiors ovades + dentades però no pinnatipartides, bec 

 i de la silicua bastant llarg y punxagut, pedicel de 4-5 mm., més prim que 

 * la silicua, flors grans 152. B. vulgaris. 



Fulles caulinars superiors pinnatipartides amb el lòbul terminal cuneiforme 

 y els laterals linears, bec de la silicua curt, cònic; pedicel de 3-5 mm., qua- 

 si tan gruixut com la silicua 2. 



Flors grans, pètals por lo menys, una veg. més llargs que'l calze, silicua de 

 3-7 cm., dreta o ascendent, bec de 2 mm 153. B. praecox. 



Flors petites, pètals tan llargs com el calze, silicua de 2-3 cm., quasi aplica- 

 da al eix, bec de i mm 154-2. intermèdia. 



152. = B. vulgaris R. Br. 



{per ser relativament comú). 



Herba bàrbara, h. de Sta. Bàrbara. 

 Sinonimia. — Cast. hierba de Santa Bàrbara, h. 

 de los carpinteros; fr. herbe de sainte-Barbe, de 

 saint-Julien, h. aux charpentiers; angl. winter- 

 cress; yellow-rocket; al. Barbarakraut; Erdkresse. 

 Bienal o vivas, tronc de 2-8 dm., angulós, rami- 

 ficat a l'àpex, fulles inferiors lirades, amb el lòbul 

 terminal gran, orbicular, cordiforme; les superiors 

 ovades, y + dentades, flors bastant grans, silicua 

 prima, ascendent, de 2-3 cm,, bec llarguet,jpwnxa- 

 gut, pedicel de 4-5 mm., més prim que la silicua, 

 llevors molt petites. 

 Rassa b. arquata Rchb. — Silicues grogues, primes, de 3-4 cm., arcuato-as- 

 cendents. 



Geogr-afia. — L\ocs frescos o humits : Vall de Ribas; Puigcerdà. =S. Joan les Fonts, 

 Vidrà, Castellfullit, Prats de Llussanés, Tossa, Hostalrich (Vay.); la Sellera (Cod. !). 



La B. ARQUATA Rchb., rassa de l'anterior sec. Rouy, freqüent pels llocs herbosos de la 

 Cerdanya (Vay.). — Maig.-Jul. 



ii5 



