FLORA DE CATALUNYA 



Genre. 58. - MENIOCUS DesV. 



(Nom no esplicat; sembla haverhi en aquest nom la radical M»ívt\, la lluna; efectivament 

 la silícula te idèntica forma que la de la Lunaria, però en miniatura.) (i) 



Flors blanques, sèpals iguals, a la base, pètals un poc més llargs que'l calze; íi- 

 laments dels 4 estams més llargs amb una dent a la seva meitat; raím fructífer curt, 

 un poc fornit; silícula no articulada, dehiscent, elíptico-trasovada, latisepta, de 

 valves planes, sense nervis, glabres; estil molt curt, filiforme; 6-8 llevors a cada 

 celda, comprimides, biseriades, àpteres; planta anual, blanquinosa; troncs de 1-2 

 dm., subllenyosos a la base; fulles linears, enteres, obtuses, cendroses, cubertes 

 de pels estrellats. 



206. » M. linifolius DC. — Alyssum linifo» 

 lium Steph. 



{del llatí linum, el lli, y folius, terminació adjeti- 

 vada de folium, fulla; per la semblansa de les 

 fulles.) 



Geografia. — A l'Urgell, muralles de tapia de Bell- 

 puig; Abril de 1894 legi (vidit Pau). 



(I) Es evident que'l fruit, en les crucíferes, dona la pauta pera la denominació de moltes espècies. No seria 

 el primer cas (y valgui per conjectura) d'haver llegit meniocus per meniscos (fit^vtoxo^), lluneta; tenint en 

 compte la molta semblansa de les dugués lletres gregues sigma medial y omicron. 



147 



