FLORA DE CATALUNYA 



Cistacies. 



G. 86.-Cistus. 



Tronc de i m. o més d'altura, molt olorós, dret, ramificat, negrós, pelut y gluti- 

 nós; fulles grans peciolades, ovades o bé ovato-lanceolades, trinerves, verdes y 

 glabres per l'anvers y blanques y sedoses pel revers, quan són joves; flors grans 

 (5-6 cm.), blanques amb l'ungla groga, 3-i2 disposades en corimbus umbelliforme, 

 sobre peduncols robustos, llargs y petits, bracteolats; sense epical^e; 3 sèpals quasi 

 iguals, ovats, aguts, erissats, a la fi caducs, pètals 3-4 vegades més llargs que'I calze, 

 estil molt curt, càpsula globulosa, molt peluda de 5 celdes, llevors tuberculoses. 



Geograjia. — Costes y boscos àrits de la zona mitja; de Seba a Viladrau; de Vicií a Sant 

 Segimón (Saiv.l); cap a Puiglagulla y Viiaiieons; Vilaller, a la Seu, Bonansa, Aubet y aprop 

 de Prades, ce. (Csta.); Vicli, r. (Masf.); S. Seginnón (Puj. C.!); Espluga de Francolí 

 (Llen.l); Casianesa (Bub.). — Maig-Juliol. 



271. = C. ladaníferus L. (Làm. 5). 



{de ladanum, de ledum ladum, la estepa, que 

 significa el licor grassa que dóna aquesta plan- 

 ta; y ferus, de fero, portar.) 



Sinonímia. — Estepa negra; cast. estepa o jara 

 pegajosa, ledo o làdano; estepa negra. 



Tronc de 1-2 m., molt olorós, ramificat, negre 

 y glutinós a la part superior; fulles sentades, lan- 

 ceolades, uninerves, vírido-fosques, glabres, y, 

 quan joves, glutinoses per la cara superior, y blan- 

 quinoses y tomentoses per la inferior; flors blan- 

 ques o tacades de porpra sobre l'ungla, grans (6-8 

 cm.), solitàries, terminals, sobre peduncols curts, 

 amb pèls estrellats, a la fi glabres y glutinosos, adornats de bracties grogues, tuber- 

 culoses y pestanyoses, sense epical^e, 3 sèpals quasi iguals, sub-orbiculars, glabres, 

 tuberculoso-xagrinatsy pestanyosos, pètals 3-4 vegades més llargs que'I calze; estil 

 7nolt curt; càpsula subglobulosa, molt tomentosa, de 10 celdes, llevors petites, 

 quasi llises. 



— i3 MAcuLATus Wk.-Pètals amb una gran taca ovada d'un porpra fosc sobre 

 l'ungla. 



— Rassa angustifolius Sen. etCad. — Planta robusta, molt ramificada de bran- 

 ques difuses, fulles més petites y més estretes, nombroses y sub-fasciculades, a l'es- 

 tremitat de les branques; bracties menys nombroses, més petites, ovato-acumina- 

 des, pedicels terminals curtament emergits de les últimes bracties, flors nombroses 

 y un poc més petites, immaculades. 



Geografia. — Aquesta preciosa espècie que Palau (Parte pràct. IV, 346) cita a Catalunya 

 y que, segons Amo (Flor. Pen. Ibér. VI, 365), hi és comú; no ha sigut comfirmada per Costa 

 (Anal. Soc. Esp. Hist. N. 111,2, 162); tampoc la senyalen els autors francesos als Pirineus 

 orientals; Santpons la indicava a Gavà, y Trèmols, a Cadaqués, segons cites de Colmeiro. 

 Ha sigut trovada amb relativa abondancia per Sennen, a les estribacions del Tibidabo. El 

 dia 23 d'Abril de 1913 poguérem recullirne magnífics exemplars del tipus, de la var. y de 

 la raça, al peu del camí que condueix desde Horta a Vaildaura. (0 



(I) També l'alumne D. Joan Vila, de les Escoles Cristianes, la va collir al Prat del Llobregat, a un pinar 

 pròxim al llac « La Ricarda» . 



197 



