PUBLICACIONS DE L' INSTITUT DE CIÈNCIES 



Violacies. 



G. 89. -Viola. 



vinós, apenes oloroses; sèpals lanceo lats, acuminats, 3 vegades més llargs que' Is 

 apéndices; pètals trasovats, els laterals blancs, barbuts; esperó blanc, sacciforme; 

 càpsula trígona, aguda, glabra. 



Geograjía. — Descuberta per Willkomm a Montserrat, 1846, se trova també al Penades, 

 a les montanyes compreses entre Gelida y Ordal; abunda als boscos y torrents de l'Ubach, 

 desd'aont s'estèn al través de la comarca de Bages fins a la falda dels Pirineus. = No escassa 

 a Sallent, Puigreig, Marlés, Casserras, Serrateix y Cardona; no faltant tampoc a Berga, Avià 

 y Espunyola (Puj. C.); boscos de les vores del Llobregat a Navarcles (Font!); al Miracle 

 (Marc.!); Costabona (Bub.). — Abril. 



N. B. — Existeix una rassa parvifolia, de facies molt diferent del tipus, de poc desenrotllo, freqüentment 

 acaulc, de fulles petites, rodones, molt obertes o subtruncades a la base, y de flors d'un color més fosc. 



Viola rtlirabilis. 



304. « V. mirabilis L. 



{del llatí mirabilis, maravellós, admirable; aludint 

 segurament a les dugués formes de les flors; les 

 inferiors petaliferes y freqüentment estèrils, y 

 les dugués de dalt apétales y fèrtils.) 



Acaule o subacaule al aparèixer les flors, des- 

 prés amb troncs de 2-3 dm., robustos, angulosos, 

 glabres, però portant un dels anguls una Unia de 

 pèls; fulles amplament cordiformes o reniformes, 

 grans, molt obertes a la base, fistonades, les infe- 

 riors llargament peciolades, les dugués caulinars 

 superiors oposades y subsessils; estipules ovato- 

 lanceolades, enteres, breument pestanyoses, però 

 no franjeades; flors d'un blau pàlit, grans, oloro- 

 ses, les inferiors jpe/a///eres, llargament pedunculades, fèrtils o estèrils, les dugués 

 superiors situades a l'axila de les dugués fulles oposades, ordinàriament apétales y 

 /ér///s, la una subsessil y l'altra pedunculada; esügmà ganxut; càpsula trígona, 

 aguda, glabra. 



GeO;g'?•a/ía. — Inclosa per Bubani entre les espècies repudiatae, dient : inPyrenaeis, quan- 

 tum scio, non fuií reperta. Pot, no obstant, assegurarse que's trova al Bergadà, al peu de 



S. Climent, entre Vallcebre y Guardiola, y que no és 

 escassa a les immediacions de les Adous del Bastareny, 

 {Vidit Pau). = Abril-Juny. 



305. = V. arborescens L. 



{del llatí arboresco, ferse com un arbre; aludint al 

 rizoma y troncs mès menys llenyosos.) 



Sinonitnia. — Cast. violeta espafïola; violeta de 

 la Sierra. 



Rizoma llenyós; troncs de 1-2 dm., subllenyo- 



sos, ascendents, grisencs, molt fuUosos a la part 



superior; fulles ovato-lanceolades o lanceolato- 



linears, atenuades en peciol, enteres o denticula- 



des, pubescents; estipules linears, enteres, tant 



llargues per lo menys com el ters de les fulles; 



220 



