FLORA DE CATALUNYA 



Gen re loi.-LYCHNIS L. 



(Del greco- llatí Xúxvic;, íSo^, nom d'una espècie, la Coronaria; deriva de Xú/voc;, la llàn- 

 tia, per haverse empleat com a ble, les seves fulles cotonoses. ) 



Flors purpurines o rosades, en cimes bípares, calze 5-dentat, de dents persis- 

 tents, amb 10 nervis, dels quals 5 son comissurals; 5 pètals apendiculats, d'ungla 

 àptera, lo estams, 5 estils glabres, càpsula unilocular, septicida, de 5 dents oposi- 

 tisèpals, sense tecafor; Uevors reniformes, tuberculoses. 



Dents del calze alesnades, torsades, pètals purpurins, enters, amb 2 escames 

 agudes; planta tomentosa, blanquinosa .... 368. L. coronaria. 



Dents del calze triangulars, no torsades, pètals rosats, 4-laciniats, amb 2 esca- 

 mes bífides; planta glabrescent, verda . . . . 369. L. Flos«cúculi. 



Lychnis Coronaria. 



368. » L. coronaria L. 



{del llatí coronarius, que serveix pera fer corones; 

 aludint a l'ús que en altres èpoques s'enfeya.) 



Sinonímia. — Pessiganassos ; cast., rosa de Grè- 

 cia, coronaria purpúrea, candelaria, claveles la- 

 nudos, guantes de reina. 



Perenne, albido-tomentosa, rizoma llenyós, que 

 produeix troncs estèrils molt fuUosos y troncs 

 fèrtils de 4-8 dm., drets, fistulosos, robustos, sim- 

 ples o bifurcats; fulles ovato-oblongues, gruixu- 

 des, les inferiors atenuades en peciol, les caulinars 

 sentades, flors purpurines, grans, llargament pe- 

 dunculades; pedúncols grw/xwís, en cimes bípares, 

 clares yit irregulars; bracties ovato-acuminades; 

 calze oblong, de nervis desiguals y prominents, de 

 dents linear -alesnades, torsades, pètals enters o 

 denticulats, apendiculats, càpsula oblongo-aguda, 

 sentada; llevors negres y finament tuberculoses. 



Geografia. — Cultivada; subesponlània en algunes 

 localitats de Montsolí y les Guilleríes. = Espontània en 

 alguns llocs del Pirineu oriental (Lap., Rouy); Prats de 

 Molló, La Presta (Gaut.); Roques y paratges pedregoses 

 de la Vall d'Aràn, Montgarri (Bub.); abundant des de 

 Canejan fins a Vilamòs (Llen.l); Esterri (Timb.). — 

 Maig-Juliol. 



369. » L. Flos«cúculi L. 



{per haverse cregut que el cucut escupía al peu 

 d'aquesta planta; mes la suposada saliva es una 



simple estravasació de la sava produïda per les picadures dels hemípters anomenats 



aphrophorae.) 



267 



