FLORA DE CATALUNYA 



Cariofilies. 



G. io8. - Dianthus. 



florífers de 3-8 dm., drets, robustos, angulosos, glabres, ramifícats a l'àpex; fulles 

 amplament linears, obtusiúscules, subcanaliculades, una mica carenades per la pro- 

 minencia que forma el ner vi principal , les superiors agudes, bracteiformes; flors 

 vermelloses, grans, molt oloroses, solitàries o geminades, formant cimes apanot- 

 xades; calícul format per 4 bracties coriàcies, semblants, amplament ovades, estria- 

 des per l'esquena, verdes a l'àpex, subtruncades y mucronades, 4-5 veg. més curtes 

 que I cal^e; calze llarg, cilíndric, poc atenuat a l'àpex, estriat per tota la seva lon- 

 gitut; dents lanceolades, agudes, escarioses al marge; pètals dentats, contigus, gla- 

 bres a la garganta, d'ungla un poc exserta, càpsula cilíndrica, llevors ovades, molt 

 xagrinades. 



Geografia. — Llocs soleyats de Montserrat, no solsament a l'ermita de S. Joàn,aont 

 abunda y li va observar Costa, sinó també a altres indrets de la montanya, y fins més avall 

 del Monastir. — Juny-Juliol. 



396. = D. subacaulis Vill. — Rassa D. bra- 

 chyanthus Boiss., sec. Rouy. 



{del llatí sub, un poc, una mica; y acaulis, sense 

 tronc; pels seus troncs curts; brachyanthus, del 

 grec Ppaxt5<;, curt, y dvQoc,, flor; això és, de flors 

 curtes.) 



Perenne, cespitosa, rizoma llenyós, amb bran- 

 ques folíferes terminades en rosetó y troncs florí- 

 fers de 3-3o cm., drets, simples, angulosos, glabres; 

 fulles curtes, rígides, alesnades, canaliculades, 

 escabro-pestanyoses, amb nervi dorsal y parietal 

 prominents, les superiors bracteiformes; flors ro- 

 sades, petites, inodorts, solitàries; calícul format 

 per 4 bracties trasovades, estriades per l'esquena, amplament escarioses y breument 

 mucronades, tan llargues com la tercera part del calze; calze de 8-10 mm., fusi- 

 forme, fortament estirat, dents sub-lanceolades, escarioses y subagudes; pètals 

 enters ofestonats, glabres a la garganta, no contigus, d'ungla inclosa; càpsula cò- 

 nica, llevors ovades, xagrinades. 



Var. TARRACONENSis Csta. — Planta més gran en totes ses parts, per lo menys 

 de doble estatura, fulles caulinars més agudes y més llargues, lo mateix que'l calze. 



Geograjia. — Roques y llocs pedregosos àrids; Ceret, S. Antón de Calamús, Requesens, 

 remès per Vayr. sub D. Requienii (Bub.); Portvendres (Rouy) y altres localitats del Pirineu 

 Orient.; Costabona (Caut.). 



La var. tarraconensis Csta., al Montsant y part del Priorat, la Mola (Csta.); Montsech 

 (Compfíl); frontera del Baix Aragó y Valencià (LoscosI). — Juny-Agost. 



289 



37 



