FLORA DE CATALUNYA 



Genre 117. - HOLÓSTEUM L. 



(Del grec oXo<;, tot, y òotéov, òs; diuen que per antífrasis, per la manca de consistència de 

 la planta.) (i) 



Flors blanques o rosades, petites, en fascículs terminals (2); pedicels refractats, 

 després de la florescencia, y a la fi drets; bracties petites, escarioses; 5 sèpals lan- 

 ceolats; 5 pètals enters o denticulats, més llargs que'l calze; 3-5, rarament 10, es- 

 tams; 3 estils; càpsula cilíndrica, més llarga que'l calze, dehiscent per 6 dents 

 revoltes, enteres; Uevors petites, concavo-convexes, amb una cresta a la cara còn- 

 cava, finament tuberculoses; herbes anuals; troncs de 5-20 cm., amb 1-2 parells 

 de fulles, glaucs, pubescent-glandulosos; fulles oblongues, les inferiors atenuades 

 en peciol, formant rosetó, les caulinars sentades o trabades. 



437. • H. umbellatum L. 



[del llatí umheWa., diminutiu de umbra; parasol; 

 aludint a la seva aparent inflorescència.) 



Geografia. — Terres arenoses o pedregoses: al cim de 

 S. Llorenç del Munt, y de Gardeny, aprop de Lleyda.= 

 Alguna que altra vegada a les muralles o camps estèrils 

 del litoral (Csta.); aprop de Prats de Rey (Puigg. I); al 

 Miracle (Marcet); Vich (Masf.); Olot; Prats de Llussa- 

 nés, Guilleríes, Amer, Tosas, Ribas, Puigcerdà y la 

 Cerdanya (Vay.); Llorà (Cod.!); Montanyes de la Cenia 

 (Llen.l). — Abril-Maig. 



(1) òXóoieov de Dioscorides, és segons sembla, un plantatge, y hoi.osteum una espècie d'herba, en Hinú 



(2) Veritablement són fascículs y no umbeles, com diuen els autors y expressa el seu aoia específic, puig 

 que's tracta d'una inflorescència definida. 



3i5 



