FLORA DE CATALUNYA 



Genre 136. - NEGUNDO Moench (') 



(Nom de fa planta al Malabar.) 



Flors dioiques, blanquinoses, en llargs raíms pedunculats, penjants, calze de 

 4-5 dents desiguals; pètals nuls, 4 estams, sàmares petites, glabres, d'ales erecto- 

 subdivergents : arbres grans, fulles 3-5-foliolades, de foliols oblongs, glabres, amb 

 algunes dents grosses y separades, a vegades maculades de blanc. 



546. = N. fràxinifolium Nutt. — Acer Ne» 

 g^ndo L. 



{del llatí fràxinus, la freixa, y folium, la fulla; 

 per la semblansa de les fulles; cf. al., eichenbldttri- 

 ger Ahorn.) (2). 



Geografia. — Semiespontani a la montanya dels Àn- 

 gels, aprop de Girona (Bufí ex Vay.); freqüentment cul- 

 tivat com arbre ornamental; oriunde de la Amèrica Bo- 

 real. — Primavera. 



(1) Apud. Loudon : Negundium Dec; box-elder; wàter elder és cl Vibúrnum ópulus. 



(2) Sent la freixa, die Esche (Aesche) en alemany, lo més segur és que eichenbldttriger està per eschen- 

 blàttriger, no venint de die Eiche, el roure o alsina; simple errata en el Diccionari esmeradissim de Ed. Muret. 



39» 



