239 



fadern först den 2 December tillskrifvit Linné om denna sin stora förlust. 

 Naturligt är, att Linné, oaktadt all sin stora, både andliga och kroppsliga skröp- 

 lighet, vallad genom upprepade slaganfall, ville skrifva till sin gamle, trofaste 

 vän, men detta blef knappt annat än ett försök att afskrifva en del af det 

 mottagna brefvet. Härtill fogades några om sinnesslöhet vittnande ord, som 

 dock åtföljdes af en kort, i all sin enkelhet rörande afskedshelsning. Detta 

 Linnés sista bref till Bäck, hvartill originalet eges af Vetenskaps-akademien och 

 som af C. A. Agardh publicerades i promotions-programmet Antiquitates Lin- 

 nceanee (Lund 1826), meddelas här nedan. 



1162. 



Niiper^ Kiäm Broder. 



så högt jag söckt få fägna mig af en en af en wan sa högt 

 måste jag beswära honom nu. 



Gud hafwor beslutit att uplosa mer än haflaten af af de be- 

 banden som hållet mig wid dett jordiska. 



Vale, uplosa; enda uttwäg, att utwag wara må uplost. 

 Lef wähl, jag är Brors; Bror är min. 

 jag ar min Min Brors Bestendig i döden 



trogne Bror 

 H. 5 Dec. 1756 2 Linné. 



Utanskrift: 



ar Monsiurs 

 M:sr Abrah. Bräck 



Stockholm. 



Sigill VIII (sönderbrutet), svart lack. 



Detta bref, anträffades efter Linnés död bland hans efterlemnade papper 

 och blef Bäck tillstäldt af den yngre Linné först i ett dennes, den 16 Januari 

 1778 dateradt bref. 



* Säkerligen hade Linné tänkt skrifva ett latinskt bref, börjande med att 

 han nyss (nuper) mottagit den sorgliga underrättelsen om den unge Bäcks död, 

 men genast afstått därifrån. 



^ Tvifvelsutan felskrifnins i stället för 1776. 



