41 



Celsius död; ingen förstår sig på råchningen, ej häller wet, hur 

 älr hwar hon skal betalas; laga at jag får weta tydeligen huru 

 mycket det är, så skall jag skaffa wäxel och sända uht. 



När Hr Doctoren skrifwer, så sändt det under wettenskaps 

 academiens couvert, ty jag uptager alla brefwen. 



Hr Professor Ludwig skrif:r rätt sent ; jag har ej hafft swar på 

 mitt senaste. 



Utanskrift : 



Yn-o clarissimo 

 BD. Abrah. B<eck 

 Med. Doct. Sveco 



Lipsia. 

 Sigill 111 (sönderbrutet), rödt lack. 



1 Anders Abrahamsson Bro, rådman och handelsman i Söderhamn, aåker- 

 ligen en nära släkting, morbror eller kanske kusin, till Bäck. 

 \agon dylik upplaga utkom icke. 



3 Peter Ham.nerin, lödd 1712, den förste i Upsala promoverade medicine 

 doktorn (1738), provincialmedicus i Värmland s. ä.. kungl. lifmedicus, död 

 1766. Ar 1741 ingaf han till Kungl. Maj:t en skrift, hvari han uttalade sin 

 >oförgripliga tanke», att -en doctor medicin») ... bör oumgängeligen wara en 

 -god chirurgus, sa wida han skall wara förswarlig att anförtros någon provin- 

 rial medici beställning». Därför förslog han, att undervisning i kirurgi skulle 

 meddelas vid universiteten, hvilket hittills ej varit förhållandet. Som det den 

 tiden ansågs förefinnas en hardt när oöfverstiglig klyfta mellan medicin och 

 kirurgi, så att det betraktades som nästan otillständigt, om en läkare företog några 

 operationer, enär dessa borde förbehållas åt fältskärerna eller barberarne. sa 

 vä.kte Hamnerins skrift stor ovilja eller rent af förbittring. Upsala medicin>ka 

 fakultet (d. v. s. Bosén och Linné) afgafvo 1746 ett af den förre författadt, 

 mycket snäft och förnämt afvisande utlåtande. Collegium medicum, som IV>i>i 

 mot slutet af 1747 blef färdigt med sitt betänkande, skredde däri icke na or- 

 den ; det uttalade visserligen sin förmodan, att Hamnerins »grofwa insinuatio- 

 ner» härflöto • från »pur enfaldighet och icke af argt uppsåt», men ansåg sig 

 ock kunna »wisa, huru litet förenämnda, sä widlyftiga och dierfwa, som ogrun- 

 dade och enfaldigt författade skrift förtienar namn af et wälment förslag». 

 Det vore nämligen omöjligt »att i begge delarne [medicin och kirurgi] excel- 

 lera» ; sysslade en medicus med kirurgi, blefve detta »dens fördärf. som hielp 

 söker». Collegium yrkade därför, att man »måtte foga den eflertryckeliga an- 

 stall. att inedicinalförordningarne mage framdeles blifwa i det nogaste efterlefda 

 och icke, såsom nu beklagligen tillgår . . . dierft och utan försyn uppenbar- 

 ligen öfwer trädas». — Att emellertid Linné snart nog insåg vigten af läkarnes 

 inhemtande af kirurgiska kunskaper, framgår af hans uppträdande vid flera 

 tillfallen. Bland annat förslog han 1757, att på universitetets Nosocomium skulle 

 blifva sa »inrättadt. att äfwen Chirurgien kunde der demonstreras och practi- 



