102 



föreläsningstimmar skulle hafva upptagits om upprop blifvit verkstäklt: gagn- 

 ■ lösheten däraf visade sig ock vara uppenbar, dä talrika åhörare underläto att 

 teckna sina namn på de utlagda listorna — och därför ansåg han sig äga full- 

 giltigt skäl för att bryta mot påbudet. Liknande var ock förhållandet med de 

 anbefalda förhören, hvilka borde anställas vid terminens slut i tvenne profes- 

 sorers närvaro. Han åtnöjde sig med att någon gång på åhörarelistorna med 

 en * framför namnet utmärka dem, som »giort en ogemen progresse i desse 

 scienser» eller under privata samtal »befunnits wara besynnerligen qwicke i de 

 stycken, jag publice föreläst*. 



4 Om man får tro Plinius. Denna uppgift om näktergalarna finnes i C. 

 Plinii secundi majoris Historia natnralis X: 88. 



5 Underkastad straff. 



6 De afsky lagbrott af kärlek till dygd och rätt. 



7 De afsky lagbrott af fruktan för det ondas bestraffande. 



8 Matsmessa .= den 25 Februari. 



8 Rationalia = räntekammare-göromål; impicienda = inspektioner, såsom 

 t. ex. brandsyn, besigtning och inventering af vetenskapliga institutioner, aka- 

 demistallet o. s. v. 



10 Professorernas penninge-lön utgjorde i början af 1700-talet 700 daler 

 s:mt,' hvartill kom för några af de äldre inkomsterna af ett prebende-hennnan. 

 Då emellertid denna lön, »som i början warit tämmeligen tillräckelig, seder- 

 mera genom myntets förhögning samt den der uppä under förra långwariga 

 kriget följande ansenliga stegring i priset pä wahrorne fallit till nästan V3-dels 

 mindre wårde», beviljades 1731 ett tillskott, motsvarande 50 tunnor spannmål. 

 Det dröjde emellertid ej länge, innan samtliga professorerna i Upsala hos den 

 nyblifne kanslern, kronprinsen Adolf Fredrik, gjorde hemställan om ytterligare 

 löneförböjning, emedan »de icke allenast icke kunna hafwa sin nödtorfftiga ut- 

 komst, utan ock blifwit föranlåtne at fördiupa sig i gäld.» Dessutom uppgafe, 

 »det Academiens inkomster äro med then soi;gfällighet biefne fönvaltade, at icke 

 allenast wackra och nyttiga inrättningar till studiers befordran blifwit i desse 

 senare tider gjorde, utan ock nog ansenlige besparingar i Academiens Ränte- 

 Cammar förwarade. hwilka då de med god hushållning handhafwas, kunna 

 sätta Academien i det tillstånd, at Staten kan gjöra sig underdånigt hopp om 

 något sine wilkors förbättrande», och att «Academiens inkomster således kunna 

 medgifvva en sådan af Professorerne sökt benådning» — en uppgift, som bjärt 

 strider mot Consistoriets samtidigt afgifna förklaring, att »i anseende til Ränt- 

 kammarens i thessa senare åren hafde ganska stora utgifter, aldeles ingen til- 

 gång finnes til inrättande af ett Laboratorium Chemicum» (se bref. 647 not. 3). 

 Som emellertid kansleren fann. att »det synes billigt, at de som sittia wid et så 

 mödosamt och answarigt Embete, som underwisnings wärket är, mätte denvid 

 hafwa sin nödtorftiga utkomst», ingick han den 9 Februari 1748 till Kgl. Maj:t 

 med hemställan, att professorerna, bibliotekarien och räntmästaren måtte be- 

 komma en ytterligare tillökning i årslönen af 50 tunnor spannmål. Härtill 

 lemnade Kgl. Maj:t den 10 Maj s. å. sitt bifall, emedan »Wi med särdeles 

 attention altid befrämja det som kan lända Eder Kongl. Höghet till nöje», och 

 emedan nu »sådant kan skie utan at betunga Rikets ordinarie inkomster eller 

 Academiens egen stat deritrenom kommer till korta.» 



