150 



Hallers 2 dubia emot Gritica Botanica behåller M. Bror; jag 

 behöfwer henne icke in duplo, ty hon är skrefwen utan tanka. 



Hans dubia äro i det sista brefwet till Löfling ej wärde at 

 uptaga. 



quasi : därföre at wij ej wet någre gambles derivationes vo- 

 cum, därföre äro de primitiva. 



om, fast något af Patrum woro primitiva, så får därföre icke 

 nu alla ord giöras dylike, som olus, flos. 



Hwem har någonsin sagt at nectarium är essentiale floris? 



Bosam esse polyandram ob plurima stamina. ego dcfiniri 

 Icosandriam a situ, non numero staminum, quamvis dixi a pottort? 



så barnachtigt grähl. 



Min Broder täckes läsa innelychte och mig det tillsända till- 

 bakas, stackars Löfling är brydd om sin thermometer 4 ; tycker M. 

 Br. apropos, så wisa det åht Hr secr. Wargentin. 



Hälsa Hr Baron Hårlernan. 



Lef sött. jag är 



Min K. Broders 

 1751 lydige 



jun. 4. C. L. 



Utanskrift som på bref. 711. 

 Sigill IV. svart lack. 



1 Michael Gottlieb Agnethlkr, född 1719, filosofie och medicine doktor, 

 död 1752, året efter sedan han i Halle utgifvit en disputation De Lauro. 



2 Alb. von Hallers son. Gottlieb Emmanuel. född 1735, slutligen senator 

 i Bern, död 1786. Då denne var endast 15 — 18 är gammal, utkommo med ho- 

 nom såsom uppgifven författare Dubia queedam ex cl. Lixy.iu Fundamentis 

 hausta I — V (Göttingen 1750 — 53): tvifvelsutan hade de flutit ur fadrens pennar 

 Redan 1753 skref sonen till Linné och utbad sig tillgift för utgifvandet af dessa 

 obefogade skrifter. 



3 Att Rosa är en polyandrist på grund af sina talrika ståndare. Jag hai 

 bestämt Icosandria efter ståndarnes plats, ej deras antal, fastän jag sagt före- 

 trädesvis. 



* Bland andra vetenskapliga instrument, som Vetenskaps-Akademien lem- 

 nade Löfling för att medföra på resan till Spanien, var ock en termometer — 

 något som den tiden var svårt att erhålla. Olyckligtvis föll den ned frän kajut- 

 väggen, >då Dalarö skans skulle vid förbifarten saluteras». Linné underrätta- 

 des om denna förlust och ombads att bedja Bäck, som var lycklig egare af eo 

 sådan klenod, att »med nästa fartyg till Lissabon eller Gadix» sända densamma. 

 Så skedde ock. 



