258 



828. 



Min Kiäreste Broder. 



I går kom jag hem ifrån Öfwerst Falkenberg, l där jag haft 

 mera bekymber än jag kan utsäja. en af åhr, fatiger, medicamen- 

 ter utmerglad kropp, hade äfter en stark rysning stant i en lin- 

 drig feber, ej ätit eller sofwit på 12 dygn; en stadig hosta, som 

 ej lossades, [så] att han kunne få en blund i ögonen ; änteligen i sön- 

 dags begynte han sofwa, och sof i 12 timmar, där på begynte ex- 

 pectorationen med ett förfärligt segt slem at updragas, som änte- 

 ligen blef lösare; hwarpå han fick i sig litet hafresoppa om dagen, 

 och emot allas förmodan är hopp att han kan komma sig, om ej 

 slemmet å nyo stellnar. jag hade straxt önskat mig warit till- 

 bakas äller at få någon till hielp, men Öfvversten tolde äller trodde 

 ingen annor, än mig, som under mitt practicerande fordom hulpit 

 honom. Men det oändeliga slemmet, som i desse åhren wisar de- 

 fectum virium vitae, giör mig osäker, då så många andra gubbar 

 dö. Emedlertid giorde jag något till saken. 



Bökman gaf ett hederligt viaticum. 



Min resa till Öfwerst Falkenberg afbröt min Stockholms resa. 

 Vestigia me terrent, et fata Tessiniana me percellunt. quid fiet de 

 his omnibus? O Bone Deus. qui bene latuit bene vixit. Sint 

 Tibi Fräter Dulcissime mitiora fata! inter nostrates rumor de hisce 

 omnibus horrendus. pulverem scholasticum splendore aula? prse- 

 fero, et in hoc potius consenescarn quam in atrio regio. Deus 

 T. O. te servet incolumem. 



förbi. Min Kiäreste Broders 



lydigste 



C. L. 



Ej dateradt, men otvifvelaktigt skrifvet i början af Februari 1754. 



Utanskrift ocb sigill som på bref. 824. 



1 Henrik Falkenberg, född 1681, öfverstelöjtnant vid Lifgardet till häst 

 med öfverstes afsked, död på Haga i Svinnegarns socken den 21 Februari 1754. 



