275 



Habui literas nuper, quibus intellexi D. Mylium Londini nuper 

 rebus humanis exemtum, postquam aliquoties, consumtis Londini 

 pecuniis, novas efflagitavit ab Hallero frustra, pro se et exsicca- 

 tore et pictore. consumsisse fertur multas pecunias in chara urbe, 

 ubi ultra annum commorabatur 3 ; dicunt angli Kalmium longe ap- 

 tiorem itineri fuisse, quam hic. 



Non necesse est, ut semina annua terrae prregnanti et caldnrio 

 committantur, sed tantum indica. 



Incipimus die Lun» semina annua teme committere et hor- 

 tulanus pro Te deponet ea, qute altero die ad Te deferantur. ut 

 poteris eadem die mercurii serere, et die veneris alteram partem 

 obtinebis. 



Laetamur omnes quod D. Schönström convalescat. Quando 

 redibit D. Rosen, quem Alumni nostri serio desiderant? 



Vale Amice colendissime et vive Tui similis. 



Dabam Upsalise 1754 

 d. ;{ Maji. 



Utanskrift och sigill som pä bref. 818. 



1 Efter hemkomsten hade Linné nästan oupphörligt, ehuru utan ringaste 

 resultat, grubblat öfver orsaken till den helt främmande min, hvarmed riks- 

 rådet von Höpken mottagit honom. Som denne då var prieses i Vetenskaps- 

 akademien, hade Bäck trott sig tinna förklaringen däri, att Linné försummat 

 öfversända en till Handlingarne utlofvad afhandling, men Linné ansåg det omöj- 

 ligt, att en sä ädelsinnad man skulle för en sådan obetydlighet göra det mång- 

 iriga, innerliga vänskapsförhållandet om intet, isynnerhet som han säkerligen 

 visste, att i Upsala ej fanns någon, som kunde åt Linné rita en behöflig plansch. 

 Tvifvelsutan hade en ovän sätt ogräs bland säden; framtiden skulle nog härom 

 lemna upplysning. >Till mitt försvar», förklarade Linné, »har jag ej annat att 

 åberopa än renheten af mina känslor för denne herre, som jag framför alla 

 andra vördar — gifve Gud, icke afgudar». 



* Afhandlingen Markattan Diana, framstäld af C. LlMWAIUB finnes in- 

 tagen i Vet. Akad:s Handl. 1754 s. 210—17 med tillhörande afbildning. 



8 Sporrad af Linnés föredöme, insamlade Haller med mycken möda en 

 ej obetydlig penningsumma för att kunna utsända den tyske naturforskaren C. 

 Mylius till undersökningar i Amerika. Företaget misslyckades dock helt och 

 hållet. Mylius kom nämligen ej längre än till England, där lian länge uppehöll 

 sig, förstörde hela reskassan samt slutligen alled i mycket betryckta omständig- 

 heter. Se f. ö. bref. 861 och 8G8. 



