18 



třeba že je tu pojímal mnohem siibtilněji; první ženskou promoci 

 na české pražské universitč vítal slovy (Ženský Svět, roč. V., č. 12.): 

 »Věda, jíž se první naše doktorka i její družky oddávají, nezamítá 

 žádných pilných rukou a bystrých myslí, a nejeden, jenž s úžasem 

 za každou nove dobytou odpovědí vidí nově odkrytě záhady vědy, 

 chová naději, že snad ženské práci mnohý taj podaří se vysvětliti, 

 k němuž myslím mužů v čiře intellektuelním vědeckém pojí- 

 mání světa vychovaných dostihnouti nemožno. Badatelé učinili ze 

 světa myšlení-představu a počínají očekávati ty, kdo z toho my- 

 šlení vytvoří zase vůli-život.« 



Lučavka analysy rozleptala i souhrn citových a intellektu- 

 elních jevů, shrnutých do komplexu vlastenectví, a na dně duše 

 zůstal jen obnažený, zoufalý výkřik příslušníka malého národa, 

 jenž neodvažuje se doufati, aby nebyl v nejdražších svých bo- 

 lestech zase klamán; definitivní výraz této mučivé a zraněné bez- 

 nadějnosti, Macharovy »Smutné perspektivy* uvedl v hudbu, jež 

 chtěla potencovati ještě trpká muka těchto rhytmů. 



I koncentroval se duševní, radostný zájem na některé vzdušné 

 ač vratké koncepce spekulativní, budované do tesklivé trpkosti 

 dnů poznatky věd duchovních i přírodních. Studium přírodopisné 

 stojí v popředí i v té době, a vývojcsloví jest jeho středem. R. 1896 

 studoval Theodor Novák důrazně a vytrvale Darwina, vraceje se 

 ustavičně k » Původu druhů « jejž několikráte přečetl a mnohoná- 

 sobně excerpoval; také jeho řečnické cvičení obvyklé v septimě 

 platilo theorii descendenční, postupujíc konsekventně až k člověku 

 a jeho historickému rozvoji. I různé theorie přírodně filosofické 

 poznal v jejich dějinném rozvoji. Spor školy neodarv^inistické 

 a neolamarckovské zaměstnával již tehdy jeho zájem, a aplikace 

 zákonů těch na složité jevy života společenského, bylo thema, 

 o němž se zálibou diskutoval. Článkům »Zivy«, tuším, děkoval za 

 první podnět k seznámení se s energetikou Rob. Mayera a Ost- 

 walda, v níž viděl od r. 1897 do r. 1899 jediný pevný a ne- 

 zvratný podklad k nové filosofii přírodní, jež stojíc na pevném 

 podkladě empirickém neupadá do fantastičnosti »naturfilosofů« 

 první polovice XIX. věku a čelí i úzkoprsému materialismu druhé 

 polovice tohoto století. Všecky prvky, z nichž syntheticky rodí se 

 r. 1898 jeho první větší otištěná stať »Extense individua jako 

 princip soustavy světové«, byly za let ještě gymnasijních nashro- 

 mážděny a čekaly na konečné vyjádření, jehož se jim dostalo ve 

 chvíli, kdy Theodor Novák tento stupeň duševní evoluce překročil. 

 Jest nejvýše charakteristické pro stkvěly \ývoj Theodora Nováka, 

 že jeho články nerepresentují nikdy onu duševní periodu, v které 

 pisatel právě stojí, nýbrž onu, již má bezprostředně za sebou. 



Energetická filosofie přírodní slévá .<e tou dobou s individu- 

 alismem filosofickým a sociálním nesoucím jasnou pečeť zmíněné 



