35 



l)uclu moci ve své práci pokračovat, a ne-li, budou snad práce mé 

 jinému k užitku.* 



Pak si vyprosil hodinku k botanické exkursi; zvláštní povo- 

 lení lesního úřadu opravňovalo jej procházeti se revírem poděbrad- 

 ským, hlavně v okresu zvaném »Kluk ; nepatrná lávka přes Cidlinu 

 blíže í.ibice, osudem nastražená a dnes již stržená, přivedla jej na 

 druhý břeh labský. Sytě zelená příroda, šeřící se světlem korun 

 bukových a šeptající bledými lístky javorového i březového pod- 

 rostu, chytala na drolivých písčitých březích labských paprsky čer- 

 vencového slunce, deroucí se vlnou mračen; stlumený zpěv ptáků 

 tratil se v hlubokých mýtinách, bažanti křičeli na travnatých lesních 

 lukách, a divoké kachny nad klidnou hladinou Labe. 



Jedinou hymnou letního zrání byl osamělý dech přírody úplně 

 vzdálené lidských obydlí; hymnou, naplňující srdce pevnou důvěrou 

 v život, kolotající v této jasné a světlé krajině. Theodor Novák, 

 jenž sám tu se zelenou torbou po boku v revíru »Soukupka« 

 bloudil, byl cele proniknut touže dětinskou oddaností v »matku 

 Přírodu*. Když po písčině stupňovitě do Labe se snižující vstu- 

 poval patrně za nějakou kryptogamou do vln labských, bylo doj ista 

 v jeho oku vše kromě bázně a strachu. Botanická věda detailu, 

 jež měla býti tomuto duchu básnické lehkosti a filosofického vzletu 

 [)evným a silným zábradlím, stala se v tom okamžiku nepřátelskou 

 propastí, na jejímž strašném dně hučí černá vodstva záhuby. De- 

 vítimetrová prohlubeň, vzniklá vtokem potoka a zvýšená někdejším 

 přístavištěm, zhltla všecku důvěru a dětskou oddanost mladého 

 muže. Odložené Šaty na břehu přivedly v pátek večer na stopu, 

 zápisníček prozradil nejen adressu, ale i celý čistý charakter The- 

 odora Nováka. Obnažené mrtvé tělo přivezeno do Poděbrad, a za 

 dopolední jízdy po Labi naplnilo se slovo básníkovo: 



»Zde za ranního úsvitu 

 v své kráse leží bez citu, 

 a s výše, kde se oblak stkvěl, 

 hlas, jak by hvězda spadla, zněl: 

 Mxcclsior!« 



Květy zakryly téměř cele jeho rakev, ncdovrdly \ >ak zakrýti 

 iia tváři, m zkřivené smrtelným zápasem, hluboký -irsk. \ němž 

 jakf) by bylo |)>áno: Proč, jen proč.' 



KovovM lakcv <i(l\(/,(n,i \ neděli večer Cerno-Kosteleckými 

 lesy na hřbitov olšanský; jehličnaté koruny naposled zašuměly nad 

 mrtvou hlavou, jež ča.sto se k nim vracívala, aby četla z jejich 

 jehlic a mízy zákony věčného života; ale »Theodor Novák, biolog* 

 neuhodl již, že i ty lesy i celá ta mateřská příroda jsou bczcitny 

 a němý ke .skonu člověka. Dne 3U. července byl pohřben na Olša- 

 nech, a bílé květy a fialky vždy nakladené na nasypaný rov jiá- 



3* 



