36 



télu) hřbitova svědčí, že jsou srdce, pro néž nezemřel tento světlý, 

 svěží Adonis. 



Druhově v jeho práci a vědeckém úsilí vzpomenou snad při 

 výsledcích studií, která i on konal, dvou pilných práchnivících 

 rukou a dvou hluboce zkoumajících zhaslých zraků, přátelé v ži- 

 votě zamyslí se v některých okamžicích nad mravní krásou a jem- 

 ností charakteru neporušeného, ale utraceného osudem, rodině zů- 

 stane jeho hrob vždy čistým obětním oltářem vzpomínky a lásky. 

 Ti pak, kteří jako on, měli pevnou a silnou víru v život neporu- 

 šitelný a nczmařitclný, uslyší dle veršů básníkových »jeho hlas 

 i v řevu hromu i kvílení nočního ptáka, ucítí přítomnost jeho 

 v klase trávy i kameni, neboť on dýchá tam, kde rozprostírá se 

 ona Moc, jež jej vpila ve svůj klín.« 



Několik dní po smrti prošel jeho světlý zjev ještě naposledy 

 stránkami >Rozhledů<, jež byly svědky jeho duševního vývoje; 

 Pavla iMatcrnová vyvolala znovu z mlh bolesti a stesku jeho jemnou 

 tvář : 



»Měl pohled jako dítě; ten sametový zrak 



bral hloubku temné matce Zemi a jas měl od oblak. 



Měl hlas jak hudba milý, měl úsměv zkvetlých niv . . . 



jak celý muž byl ušlechtilý — a byl jak anděl živ . . . 

 Dar nebe!« 



Ve třech portrétech zachytili jeho tři^ vynikající přátelé : pro- 

 fessor Drtina, F. X. Salda a Dr. Antonín Stole tragiku jeho skonu 

 a kouzlo jeho osobnosti; tito dva po krátkých pouze osobních 

 stycích intuitivně vytušili smysl jeho individuality, jako malíř 

 M. Svabinský vykreslil jeho podobiznu jen silou mocné umělecké 

 intuice, jíž stačí nedokonalá fotografie amatérská, aby uhodla srdce 

 bytosti jinak plně neznámé. Professor Drtina v nekrologu »Ceské 

 Mysli« vidí kořeny zájmu Theodora Nováka o otázky filosofické 

 ve zvláštní jeho dumavé povaze, skličované nějakým rozporem, 

 jejž utěšiti chtělo mladé, jemné to srdce právě filosofií a končí 

 vylíčení činnosti Th. Nováka slovy: »S velikým nadáním, ne- 

 úmornou ])ílí a ideálním nadšením slučovala se v něm povaha 

 čistá, mladistvě zanícená pro vše dobré a krásné, jež činí zjev 

 jeho nezapomenutelným všem, kdož poznali jej a nahlédh na dno 

 dobré duše jeho.« 1 Dr. Antonín Stole v » Naučném Obzoru Ná- 

 rodních Listů* ze dne 21. srpna 1901 mluví »o schopnostech 

 zrosených karakterem ušlechtilým a zanícených půvaby krásna. « 

 »Zivá letora,« praví dále, »plná rozpínavých, vědy chtivých zá- 

 chvěvů, nabádala jej, aby pronikal vždy širší a širší území věd 

 přírodních, až tam, kde nad bádáním kraluje filosofování. Není 

 divu, že talent tak cxpansivní záhy usiloval a vedl k produktiv- 

 nosti, jejíž rychlost a poměrná četnost skoro jakoby dávaly tušiti 

 předčasný skon svého tvůrce — — — 



