I:xieiis(' individua jako princip soustavy světové. 



(Psáno r. 1898, otištěno v »Rozhledech« téhož roku.) 



Vdobč nynější jeví se skoro všeobecně antagonism mezi zá- 

 stupci přírodních věd a filosofie: přírodopisci vytýkají filo- 

 sofům přílišnou apriornost myšlení, odvážné spekulace na základě 

 pouhých hypothes, filosofové jim naopak jednostranné specialiso- 

 vaní, nekritický sensualism a materialism. Tuším, že hlavní příčinou 

 těchto sporů jest neznalost protivníkova oboru myšlení. Tak na 

 př. přírodní filosofie Hegelova a Okenova diskreditovala v očích 

 přírodopisců filosofii, že se k ní chovají naprosto odmítavě, a všecko 

 filosofické bádání o přírodě, jehož nestudují, identifikují s Hege- 

 lianismem a p. Naopak energetika, před 50 lety Robertem Mayerem 

 konstituovaná, zcela zůstala, pokud je mi povědomo, od filosofie 

 nepovšimnuta, a proto až do doby nejnovější byla spracována a 

 pojímána naprosto materialisticky. Od nauky této, jejíž nejnovější 

 stanovisko, Ostwaldem hájené, jest naprosto antimaterialistické, a 

 jejíž základy jindy míním vyložiti, vycházím, a mám za to, že její 

 důsledné užití i v psychologii, sociologii a filosofii vede k cenným 

 výsledkům. 



Základní rysy energetiky jsou asi tyto: Podkladem každé 

 soustavy theoreticko-přírodovědecké jest stanovení neproměnné 

 veličiny. Posud byly takové dvě: hmota, representovaná různo- 

 rf)dými atomy, neproměnnými, a pak energie, často, zvláště pak 

 v dřívější době silou (méně přesně) nazývaná. Energie tato je.st 

 buď činnost, změna, která se na předmětech jeví — energie aktu- 

 ální, neb možnost takové změny, jež v předinětě jt-st skryta - 

 (•nergie poli nciahii. Změnou energie potenciální \ alslualní se práce 

 produkuje, \\Miiuje — na př. při spádu vody s vyšší polohy na 

 mlýnské kulo, i)ři změně opačné se práce spotřebuje — na př. 

 l)ři čerpání vody v pumpě do výšky. Souhrn obou energií jest 

 nezměň ný. Analogicky jako při energii mechanické vyskytují si! 

 přechody obou stavů energie i u ostatních: tcjjelné, chemické, 

 světelné, elektrické energie. Jak kvalitativně různé energie jedna 

 v druhou přecházejí, lze výborně pozorovati na dynamoelektrickém 

 -^troji: motor jeho jest z pravidla parní stroj, v němž spalováním, 



