42 



dějem to chemickým, vzniká teplo, které se převádí v pohyb; pohyb 

 tento se mění na vlastním dynamoclcktrickém stroji, jehož hlavní 

 částí je otáčející se prsten noh válec kovový s cívkami drátu in- 

 dukčního, v elektrický proud, a ten opět může ve vzdálených pří- 

 strojích využit býti bud mechanicky neb k osvětlování neb ku 

 chemickým akcím. 



Proto prohla.^ovány ener<fie všechny /.a mechanické. Naproti 

 tomu tvrdí Ostwald: všecko, co pozorujeme na hmotě, jest enerj^ie: 

 když si odmyslíme její tíži, optické, clu mirkt', elektrické vlastnosti, 

 zbude jen prostor, a ten sám jest jen výrazem ])ro energii polohy. 

 Ostwald prohlašuje za nesprávné, všecky eneri^ie identifikovati 

 s mechanickou a pro všechny obory fysiky stanoví na základě své 

 theorie základní pojmy ve fbrmě mnohem jednodušší než dosud 

 se stalo. Tím, že hmota prohlášena za výsledek působení energií, 

 nikoli za základ všeho bytí, odstraněna propast mezi » hmotným «, 

 přírodním v užším smyslu, a psychickým, která byla vždy přední 

 vadou materialismu, a umožněn jednotný názor na veškeré děje 

 světové, vycházející od věd přírodních. 



V Anglii, klasické zemi přírodních věd, provedeno ve zna- 

 menitém stupni sjednocení přírodovědeckých poznatků s filosofií 

 Spencerem, s hlediska více kolektivistického Závada, již jsem 

 právě vytkl v souhlasném poměru věd přírodních a filosofie, je 

 moment subjektivní, příčina hlavně osobních sporů; leč i po od- 

 stranění jejím, k čemuž stačí pouhá dobrá vůle a širší ])odklad 

 všeobecného vzdělání, zbude ještě veliká mezera mezi obory, ve- 

 liký skok mezi methodami obou kategorií, jehož původem jest ve- 

 liká neúplnost vědy sprostředkující, psychofysiky. A právě zde 

 jest nucena každá theorie, jež chce vysvětliti celou soustavu svě- 

 tovou, učiniti veliký skok, spojení tělesného s duševním jest v ní 

 problémem nejchoulostivějším. 



Ze jednotného názoru světového jest nám třeba, vysvítá zcela 

 empiricky z ohromné řady pokusů podniknutých o něj v nejrůz- 

 nějších dobách, často v diametrálních směrech. Frvni důvod, jejž 

 uvádím ve prospěch názoru o jednom principu ve všech oborech 

 poznání, je vlastně jen methodický, v přírodních vědách téměř 

 pravidlem se vyskytující: Každé faktum, každý poměr hledíme 

 předně vyložiti co nejjednodušeji, teprve když se ukáže nespráv- 

 nost, nepřijatelnost našeho výkladu, upravujeme jej (není-li nutno 

 ho naprosto zavrhnouti) ve formu složitější. Větší jasnost jedno- 

 duchého výkladu má i tu přednost, je-li chybný, že snáze dají se 

 vady jeho přehlédnouti než při mnohonásobné konstrukci vysvět- 

 lovači, rovněž mylné. Positivní přímý důvod pro jednotný princip 

 věd přírodních i psychických jest tento: Všecko naše vědění zá- 

 leží naprosto ve stavech naší duše, na pochodech velmi složitých, 

 které se v ní dějí; s druhé strany až na nevelkou přímou vědo- 



