to rozkošná škola vkusu a poznání pro Theodora Nováka, jenž 

 prošel celé lesy novohradské a konal odtud návštěvy i do Hudi- 

 slavi. Na jednom společném výletě do Rychmburka náhle zmizel 

 v krajině zcela jemu cizí i neznámé, kde hojné cesty poskytovaly pří- 

 ležitost zblouditi; společnost věřila, že se ztratil, jen matinka spo- 

 léhala na jeho bystrý smysl orientační, a skutečně; společnost při- 

 chází na Rychmburské náměstí a vstříc jí kývá svým kloboučkem 

 Theodor. 



Byly to jeho poslední prázdniny jako školáčka; po nich vstoupil 

 na gymnasium. Byl již poněkud zklamán, když pro nedokončený 

 desátý rok nemohl po čtvrté třídě býti přijat na školu střední a 

 v páté třídě se upřímně nudil. Pilnou hrou na klavír, jíž se tehdy 

 celou energií oddal, zaháněl v zimě svou dlouhou chvíli, a z jara 

 kynula zas Kalouska a Strako vské lesy. Ale i tu toužil po gymnasiu; 

 sbíraje brouky a kapradiny litoval srdečně, že nezná jich vědeckého 

 systému a latinských jmen. 'J\išil, co jest věda, ale těšil se nedo- 

 čkavě, že to bezpečně a jasně pozná. S těmi nadějemi vstoupil 

 v září r. 1889 do primy litomyšlského gymnasia. 



