vetřelce, již každé tabulce, zakazující vstup do Ksa, >^- slovy i činy 

 posmívali; ale kdykoliv hošíci byli vypuzeni, těšili se vědomím, 

 že se stali obětí hrubého násilí na snaze po vědeckém poznání. 



Prázdniny trávívala rodina Novákova od r. 1887 v Budislavi, 

 zapadlé a chudé vesnici od Litomyšle as tři hodiny vzdálené. Černé 

 záplavy borových lesů šumí tam nad rozervanými pískovcovými 

 skali námi, vysoké a pružné mechové polštáře s fialovou kresíiou 

 vřesových zvoncii a purpurem brusinkových bobulek lehly si na 

 l)ísek báchorkově zbloudilých údolí, železité potůčky a zdroje třísní 

 svou krví hluboké vrstvy rašelinníků a vějíře kapradin; smutné 

 borovice, otočené kožešinami vousatých lišejníků, šeptají ti.še svou 

 plachou píseň, a zdá si\ že poslouchají je jen pískovcové balvany, 

 bloudící hlubokými roklinami a kupící se v bezlidná kamenná 

 města a bludiště, jimž lid říká »Maštale«. V myslivně na pokraji 

 těch lesů, kde plynou k nim louky posněžené parnassiemi, bydlel 

 Theodor Novák již r. 1887 o prázdninách, a již tehdy byl takměř 

 opojen ponurou krásou pohorských těch hvozdů. Návštěvy v Bu- 

 dislavi se opakovaly, i když nebydlelo se v myslivně, nýbrž na 

 samém začátku vesnice v *Krčmě«. Tehdy poznal Theodor i dru- 

 hou část rozlehlých lesů Budislavských, t. zv. » Horní revír«, pnoucí 

 své bukové a smrkové koruny nad žulové balvany a nu'sící tma-' 

 vohnědý svůj půval) se -\( ží /.elcní rozsáhlých pasik, jejichž vy- 

 hnilé pařezy postříkány jsou zlatem starčků a fialovými krůpějemi 

 vrbkových květů, jež v srpnu změnily se v bělavou vlnu, chvějící 

 se nad pasekami jako hustý sníh. Tudy bloudil Theodor Novák 

 sám, sbíraje dílem brusinky, dílem kapradiny, dnes zaujat geolo- 

 •rickým vznikem skalních útvarů, zítra rašelinami roklí. — Dával 

 v Budislavi vždy přednost blf)udění v lesích před seznáváním rá- 

 zovitého lidu, jejž tehdy matinka jeho studovala i se stanoviska 

 ethnojfrafického i za účelem belletristickým, jak ukazují hlavně její 

 ])ráce >Kroj lidový a národní vyšívání na í.itonnšlsku* a četné 

 ])ovídk'y a novelly v těchto končinách se odehrávajíc í. Listy psané 

 jmenovitě tetičce j.sou výmluvný a nadšeny, jakmile octne se 

 Theodor v Budislavi, věty jejich mazlí se s každým lesním koutem 

 a každým malebným balvanem. Já chodívám často sám,« psal 

 tehdy, » mezi ty temné, .štíhlé smrky a jedle, rozložité buky, do po- 

 chmurných skal a na slunné paseky, do úzkých údolí i na roz- 

 sáhlá luka.<' Tehdy, tuším, pojal svou silnou a odvážnou lásku 

 k osamělé lesní j^řírodě, jež byla mu přítelkyní a matkou, osvěžením 

 a rozkoší, touhou a milenkou. 



O prázdninácii r. 1889 poznal jiné lesní /.;'iti:^í Xové Hrady* 

 na V^ysokomýtsku, kouzelnou letní píseň zelené a hnědě v.Šcch 

 od.stínů, plnou slunce a záři-, úsměvu a radosti, triumf vítězného 

 půvabu proti zachmuřené kráse Budislavi; i místa zasmušilá a temná 

 zvySovala tu kontrastem í)statní slunnou a barvitou j^racii. iiyla 



